Міністерство освіти і науки України
Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна»

ПОЛТАВСЬКИЙ ІНСТИТУТ ЕКОНОМІКИ І ПРАВА 

Кафедра правознавства та фінансів
Фінанси, банківська справа та страхування
(назва освітньої програми) 

072 «Фінанси, банківська справа та страхування»
(шифр і назва спеціальності) 

КВАЛІФІКАЦІЙНА РОБОТА

на здобуття освітнього ступеня магістр

Формування системи заходів щодо забезпечення фінансової стійкості та платоспроможності підприємства

Студента: 
Литвиненка Сергія Сергійовича

Науковий керівник: 
Кононенко Жанна Андріївна, к.е.н., доцент,
Рецензент: 
Непокупна Тетяна Андріївна, к.е.н., доц. 

Допущено до захисту 
Завідувач кафедри 

______________________   Руслан БАСЕНКО
(підпис) 				(ініціали та прізвище)

«___» __________ 20__ року

Полтава 2024

АНОТАЦІЯ
магістерської роботи здобувача вищої освіти
спеціальності 072 «Фінанси, банківська справа та страхування»
Литвиненка Сергія Сергійовича
на тему «Формування системи заходів щодо забезпечення фінансової стійкості та платоспроможності підприємства»

Кваліфікаційна робота складається з вступу, трьох розділів, висновків, додатків, списку використаних джерел, що нараховує 57 найменувань, містить 17 таблиць, 18 рисунків, 15 додатків. Основний зміст кваліфікаційної роботи викладено на 87 сторінках друкованого тексту.
Предмет дослідження – визначення платоспроможності та фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод».
Об’єкт дослідження – сукупність теоретичних і методичних підходів, щодо визначення фінансової стійкості підприємств.
Метою кваліфікаційної роботи є дослідження сутності ліквідності та фінансової стійкості підприємства, дослідження факторів, що на них впливають, їх оцінка та розробка науково-обґрунтованих пропозицій щодо забезпечення та підвищення платоспроможності та фінансової стійкості підприємства.
У кваліфікаційній роботі здійснено комплексне наукове дослідження теоретичних засад та практичних аспектів фінансової стійкості та платоспроможності підприємств агропромислового комплексу.. 
Досліджено економічну сутність і роль оборотних активів у фінансово-господарській діяльності окремих підприємств.
Визначено коло факторів, що впливають показники фінансової стійкості, ліквідності та платоспроможності. Досліджено показники, що використовуються для оцінки фінансової стійкості, ліквідності та платоспроможності. Проведено фінансово-економічний аналіз діяльності підприємства.
Розроблено стратегію управління фінансовою стійкістю досліджуваного підприємства. 
Обґрунтовано шляхи забезпечення фінансової стійкості та платоспроможності підприємства.
Ключові слова: ліквідність, платоспроможність, фінансова стійкість, баланс.

ЗМІСТ
Вступ 	4	
Розділ 1 Фінансова стійкість і платоспроможність як основні показники фінансового стану підприємства	
8	
1.1. Поняття фінансової стійкості підприємства та фактори, які її забезпечують	
8	
1.2. Платоспроможність як складова фінансового стану підприємства	24	
Розділ 2 Оцінка платоспроможності та фінансової стійкості підприємств	
30	
2.1. Фінансово-економічна характеристика підприємства	30	
2.2. Аналіз ліквідності та платоспроможності підприємства	42	
2.3. Аналітична оцінка фінансової стійкості підприємства	48	
Розділ 3 Основні напрямки забезпечення фінансової стійкості підприємства та шляхи її підвищення	
60	
3.1. Моделювання стратегії управління фінансовою стійкістю 	60	
3.2. Оптимізація структури капіталу	64	
3.3. Напрями забезпечення платоспроможності та фінансової стійкості підприємства	
71	
Висновки	76	
Список використаних джерел	83	
Додатки 	88	

ВСТУП

Актуальність теми. Посилення значущості фінансового стану підприємств іі прогнозування відбулося під час переходу країни доі ринкових відносин. Гроші виконують функцію засобу обігуі в умовах ринкових відносин, після чого перетворюютьсяі в капітал.
В даний час стабільне існуванняі будь-якого суб’єкта господарювання забезпечує фінансову стійкістьі її діяльності.
Поняття «фінансова стійкість» суб’єкта господарюванняі багатогранне, воно більш ширше від понять «платоспроможністьі» і «кредитоспроможність», так як включає в себеі оцінку різних сторін діяльності фірми. Фінансова стійкістьі формується в процесі всієї виробничої діяльності іі є головним компонентом загальної стійкості підприємства. Ві умовах нестабільної економіки кожний суб’єкт господарювання постійноі шукає шляхи підвищення ефективності своєї діяльності. Томуі оцінка фінансової стійкості суб’єкта господарювання є однієюі з найважливіших засад діяльності підприємств, яка надаєі інформацію про фінансові можливості підприємства на перспективу. Вона є необхідною умовою життєдіяльності підприємства йі забезпечує високий рівень конкурентоспроможності. Велике різноманіття підходіві до сутності поняття «фінансова стійкість» зумовлює необхідністьі здійснити глибше дослідження даного поняття і сформулюватиі комплексне визначення. 
Проблему оцінки ліквідності та фінансовоїі стійкості підприємства досліджувало безліч вчених-економістів які вітчизняних, так і зарубіжних, зокрема це Савицькаі Г. В., Поддєрьогін А. М., Філімоненков О. С., Кривицька О. Р., Грабовецький Б. Є., Бланк І., Базілінська О. Я. разом зі тим, розмаїття підходів до вирішення зазначеної проблемиі пояснюється відсутністю однозначного трактування самого поняття «фінансоваі стійкість підприємства». 
Характерними ознаками фінансової стабільності організаційі і підприємств є ритмічне виконання планових завданьі з обсягів діяльності при одночасному забезпеченні протягомі тривалого часу фінансової стійкості, рентабельності, платоспроможності, ліквідностіі і ділової активності в цілому. 
Платоспроможність характеризуєі здатність організацій і підприємств своєчасно розраховуватися заі своїми зобов’язаннями. Фінансово стійке підприємство, яке працюєі рентабельно, має реальну можливість бути платоспроможним, оскількиі забезпечує в процесі кругообігу виробничих фондів перевищенняі грошових надходжень над їх видатками, тобто сплачуєі борги і накопичує власний капітал. Таким чином, фінансова стабільність характеризується низкою самостійних і водночасі тісно взаємопов’язаних економічних категорій, які доповнюють однаі одну. У бізнесі вони використовуються як комплексно, так і окремо, їх використовують зовнішні іі внутрішні інвестори, кредитори, ділові партнери. Тому, ві умовах ринку важливо, щоб господарюючі суб’єкти систематичноі аналізували фінансовий стан, оперативно реагували на відхиленняі від критичної межі задовільної оцінки платоспроможності таі фінансової стійкості, а саме вживали заходів дляі підвищення ефективності господарсько-фінансової діяльності. 
Мета іі завдання для дослідження. Метою написання кваліфікаційної роботиі є дослідження сутності ліквідності та фінансової стійкостіі підприємства, дослідження факторів, що на них впливають, їх оцінка та розробка науково-обґрунтованих пропозиційі щодо забезпечення та підвищення платоспроможності та фінансовоїі стійкості підприємства. 
Виходячи із поставленої мети можнаі виділити такі основні завдання дослідження кваліфікаційної роботи:
-	дослідити погляди науковців щодо сутності фінансової стійкості, ліквідності та платоспроможності підприємства;
-	визначити коло факторів, що на них впливають;
-	дослідити показники, щоі використовуються для оцінки фінансової стійкості, ліквідності таі платоспроможності;
-	провести фінансово-економічний аналіз діяльності підприємства;
-	здійснити оцінку відносних показників фінансової стійкості;
-	визначитиі та зробити оцінку типу фінансової стійкості;
-	провестиі оцінку ліквідності балансу та розрахунок показників платоспроможності;
-	розробити стратегію управління фінансовою стійкістю досліджуваного підприємства;
-	запропонувати шляхи забезпечення фінансової стійкості та платоспроможностіі підприємства.
Об’єкт і предмет дослідження. Об’єктом дослідженняі є  сукупність теоретичних і методичних підходів, щодоі визначення фінансової стійкості підприємств. Предметом дослідження єі визначення платоспроможності та фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод» Великобагачанського  району Полтавської області.
Методиі дослідження. Основою дослідження є фундаментальні положення зі економічної теорії, праці вітчизняних і зарубіжних вченихі з проблем оцінки та управління фінансової стійкостіі підприємств. 
Для реалізації поставлених завдань дослідження використовувалисьі такі методи: діалектичний метод пізнання та теоретичногоі узагальнення – для комплексного дослідження питань економічної сутностіі ліквідності та фінансової стійкості; групування та статистичнихі порівнянь – для оцінки динаміки показників ліквідності таі фінансової стійкості; аналізу і синтезу – для узагальненняі інформації щодо різних складових капіталу підприємства; абстрактноі-логічний – для теоретичного узагальнення сутності та змістуі управління фінансовою стійкістю та ліквідністю підприємства; графічнийі і табличний – для наочного відображення результатів дослідження; абстрактно-логічний – для формування мети й завданьі дослідження.
Наукова новизна та практичне значення одержанихі результатів. Наукова новизна одержаних результатів кваліфікаційної роботиі полягає в наступному:
-	досліджено, проаналізовано та узагальненоі підходи до визначення сутності фінансової стійкості, ліквідностіі та платоспроможності;
-	узагальнено систему відносних показників оцінкиі ліквідності та фінансової стійкості;
-	досліджено та виокремленоі принципи стратегічного управління фінансовою стійкістю досліджуваного підприємства;
-	виокремлено «дерево цілей» стратегічного управління фінансовою стійкістюі ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» Великобагачанського району;
-	обґрунтованоі доцільність використання комп’ютерних технологій при оцінці таі управлінні фінансовою стійкістю підприємства;
-	запропонувати шляхи забезпеченняі фінансової стійкості та платоспроможності підприємства.
Практичне значенняі одержаних результатів роботи полягає в тому, щоі по-перше, запропоновані рекомендації будуть враховані керівництвомі ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод», що підтверджується відгукомі підприємства, по-друге, досвід роботи даного господарстваі у сфері забезпечення фінансової стійкості може бутиі корисним для інших підприємств.
Апробація результатів дослідження. Результати дослідження доповідалися й одержали позитивну оцінкуі на V Всеукраїнської науково-практичної конференції «Правові, економічні та соціокультурні засади регулювання суспільних відносин: сучасні реалії та виклики часу» (м. Полтава, 2023р.) та VІIІ Міжнародної науково-практичної конференціїі «Інноваційний потенціал та правове забезпечення соціально-економічногоі розвитку України: виклик глобального світу» (м. Полтава, 2024р.).
Структура та обсяг кваліфікаційної роботи. Кваліфікаційнаі робота складається з вступу, трьох розділів, висновків, додатків, списку використаних джерел, що нараховує 57і найменувань, містить 17 таблиць, 18 рисунків, 15і додатків. Основний зміст кваліфікаційної роботи викладено наі 87 сторінках друкованого тексту.

Розділ 1
Фінансова стійкість і платоспроможність як основні показники фінансового стану підприємства

1.1. Поняття фінансової стійкості підприємства та фактори, які її забезпечують 

Фінансова стійкість суб’єкта господарювання визнається найголовнішою характеристикою фінансовогоі стану і фінансової рівноваги будь-якої економічноїі системи. Вважається, що такий показник віддзеркалює результатиі функціонування економічного суб’єкта й є базовим орієнтиромі у формуванні фінансової стратегії. 
Проте, «визначення ефективностіі прийняття управлінських рішень пов’язане з певними труднощами, серед яких й відсутність чітких критеріїв таі методів для визначення кількісних показників» [10]. 
Ві економічній літературі існують різні тлумачення фінансової стійкостіі суб’єкта господарювання. Так, О. С. Філімоненко визначаєі фінансову стійкість, як стан підприємства, при якомуі розмір його майна (активів) достатній для погашенняі зобов’язань, тобто підприємство є платоспроможним. Але цеі визначення є досить вузьким, тому не повністюі розкриває дане поняття. О. Р. Кривицька розглядаєі фінансову стабільність підприємства, як результат формування достатньогоі для розвитку підприємства обсягу прибутку, що єі визначальною ознакою його економічної самостійності та незалежності. 
Б. Є. Грабовецький вважає, що «фінансова стійкістьі - це надійно гарантована платоспроможність, рівновага між власнимиі та залученими засобами, незалежність від випадковостей ринковоїі кон’юнктури і партнерів, довіра кредиторів і інвесторіві та рівень залежності від них, наявність такоїі величини прибутку, який би забезпечив самофінансування». 
А. В. Сізова так визначає фінансову стійкість підприємстваі як здатність суб’єкта господарювання функціонувати і розвиватися, зберігати рівновагу своїх активів і пасивів уі мінливому внутрішньому і зовнішньому середовищі, що гарантуєі його платоспроможність та інвестиційну привабливість у довгостроковійі перспективі в межах допустимого рівня ризику [64і]. 
І. А. Бланк головну суть фінансової стійкостіі визначає як характеристику стабільності фінансового стану підприємства, що забезпечується високою часткою власного капіталу ві загальній сумі фінансових ресурсів, які використовуються. 
Авторі економічного словника А. Н. Азрилиян визначає фінансовуі стійкість, як комплексне поняття, яке володіє зовнішнімиі формами прояву, формується в процесі господарської діяльностіі і знаходиться під впливом різних факторів. 
М. Я. Коробов вважає, що фінансова стійкість – цеі стійкий фінансовий стан підприємства. Відповідно, для того, щоб виявити ступінь фінансової стійкості підприємства необхідноі проаналізувати всі показники його фінансового стану. 
Так, В. М. Івахненко зазначає, що фінансова стійкістьі відображає збалансованість засобів та джерел їх формування, доходів і витрат, грошових і товарних потоків, оцінюється на підставі співвідношення власного і залученогоі капіталу підприємства, темпів нагромадження власних засобів внаслідокі господарської діяльності, співвідношення довгострокових і поточних зобов’язань, достатності забезпечення матеріальних оборотних засобів власними джерелами. 
Ю. М. Тютюнник визначає фінансову стійкість які здатність суб’єкта господарювання функціонувати і розвиватися, зберігатиі рівновагу активів і пасивів у змінному економічномуі середовищі, що гарантує його платоспроможність та інвестиційнуі привабливість у довгостроковій перспективі в межах допустимогоі рівня ризику [73]. 
Аналізуючи думку В. О. Подольської та О. В. Яріш щодо визначенняі сутності поняття «фінансова стійкість», можемо зробити висновок, що в даному трактуванні не зовсім зрозумілимі те, як саме підприємство має відповідати заі своїми боргами та зобов’язаннями. 
Розглянемо зміст поняттяі «фінансова стійкість» іншими авторами. Їх представлено наі рис. 1.1 [42].

Автор

Визначення поняття «Фінансова стійкість»

Подольська В. О.,
Яріш О. В.

це здатність підприємства відповідати за своїми боргами і зобов’язаннями і нарощувати економічний потенціал, результат його поточного, інвестиційного, фінансового розвитку

Білик М. С., 
Шелудько В. М.

це забезпеченість активів підприємства стійкими джерелами їх формування, гарантована платоспроможність, незалежність від випадковостей ринкової кон’юнктури і поведінки партнерів

Цал-Цалко Ю. С.

це такий стан підприємства, коли обсяг його майна (активів) достатній для погашення зобов’язань, тобто підприємство платоспроможне.

Савицька Г. В.

це здатність суб’єкта господарювання функціонувати і розвиватися, зберігати рівновагу своїх активів і пасивів у мінливому внутрішньому і зовнішньому середовищі, що гарантує його платоспроможність та інвестиційну привабливість у довгостроковій перспективі в межах допустимого рівня ризику

Ізмайлова К. В.

фінансова стійкість характеризує ступінь фінансової незалежності підприємства щодо володіння своїм майном і його використання

Лахтіонова Л. А.

динамічна інтегральна характеристика здатності системи трансформації ресурсів і ризиків повноцінно (з максимальною ефективністю і мінімальним ризиком) виконувати свої функції, витримуючи вплив чинників зовнішнього і внутрішнього середовища

Мамонтова Н. А.

це такий стан підприємства, за якого забезпечується стабільна фінансова діяльність, постійне перевищення доходів над витратами, вільний обіг грошових коштів, ефективне управління фінансовими ресурсами, безперервний процес виробництва і реалізації продукції, розширення й оновлення виробництв

 Рис. 1.1. Підходи щодо трактування поняття «фінансова стійкість» уі науковій літературі
 
Можемо лише припустити, що піді відповідальністю за боргами вони мали на увазіі визначення меж позикових джерел фінансування, при якихі суб’єкт господарювання може забезпечити їх повне таі своєчасне повернення. Друга група авторів, вважає, щоі фінансова стійкість підприємства забезпечується при відповідності попитуі і пропозиції на ринку, а також незалежністюі поведінки партнерів. На нашу думку, це неі є визначальними ознаками фінансової стійкості, а лишеі екзогенні фактори її впливу. 
Не зовсім коректнимі є визначення дифініції «фінансова стійкість» вченим Ю. С. Цал-Цалко. На нашу думку, ві даному трактуванні цього поняття доцільно вживати неі «стан активів (пасивів)», а забезпеченість активів підприємстваі джерелами їх формування, тобто пасивами. Досить чіткоі та лаконічно надано визначення поняття «фінансова стійкістьі» [79].
О. С. Філімоненоковим, в якому спочаткуі узагальнено, що це стан підприємства, а даліі йде роз’яснення який саме, і до чогоі він приводить. Не менш вдалим є визначенняі Г. В. Савицької, в якому фінансова стійкістьі розглядається вже не як стан підприємства, аі здатність суб’єкта господарювання забезпечувати та зберігати рівновагуі активів та пасивів. В даному визначенні чіткоі вказано, що фінансова стійкість підприємства гарантує йогоі інвестиційну привабливість, яка в свою чергу маєі статус «гаранту» ефективного бізнесу. 
К. В. Ізмайловаі категорію «фінансова стійкість» характеризує як ступінь фінансовоїі незалежності підприємства. На нашу думку, фінансову стійкістьі сучасного суб’єкта господарювання недостатньо розглядати лише зі позиції аналізу його ліквідності та фінансової незалежності, оскільки дане поняття є комплексним та багатофакторним. 
Твердження Л. А. Лахтіонової, на нашу думку, є непереконливим: по-перше, в ньому даєтьсяі вузьке визначення системи; по-друге, незрозумілим єі ставлення автора до показників платоспроможності і ліквідностіі та важливості їх для визначення фінансової стійкостіі [31]. 
На нашу думку, вичерпну відповідь даєі Н. А. Мамонтова, яка стверджує, що фінансоваі стійкість – це такий стан підприємства, за якогоі забезпечується стабільна фінансова діяльність, постійне перевищення доходіві над витратами, вільний обіг грошових коштів, ефективнеі управління фінансовими ресурсами, безперервний процес виробництва іі реалізації продукції, розширення й оновлення виробництва, оскількиі дане визначення охоплює аналіз всіх сфер діяльностіі підприємства, що і включає в себе поняттяі «фінансова стійкість». 
Отже, аналіз щодо трактування поняттяі «фінансова стійкість» дає змогу визначити, що данаі категорія розглядається у вузькому та широкому значеннях. Так, у вузькому значенні фінансову стійкість розглядаютьі як одну з складових оцінки фінансового стануі підприємства, яка характеризує «такий стан підприємства, колиі обсяг його майна (активів) достатній для погашенняі зобов’язань, тобто підприємство є платоспроможним». 
В широкомуі розумінні поняття «фінансова стійкість» включає, крім ефективногоі формування, розміщення та використання фінансових ресурсів, оптимальнуі структуру активів, а також передбачає задовільні параметриі діяльності підприємства. 
Отже, фінансову стійкість можна розглядатиі за наступними напрямками: 
1) як стабільну роботуі організації в поточному періоді: здатність підприємства здійснюватиі основні та інші види діяльності; здатність суб’єктаі функціонувати і розвиватися; визначає стан рахунків підприємства;
2) як стабільну роботу підприємства в перспективі: ефективні вкладення в активи; фінансова можливість суб’єктаі господарювання здійснювати інвестиційні програми і реалізовувати інноваційніі проекти;
3) як здатність суб’єкта господарювання відповідатиі за своїми боргами і зобов’язаннями: повне іі своєчасне погашення своїх боргів і зобов’язань; відсутністьі простроченої заборгованості на підприємстві; гарантована платоспроможність;
4і) як достатність джерел фінансування: забезпечення безперервності своєїі діяльності; наявність власних оборотних коштів; постійна наявністьі в необхідних розмірах коштів; ступінь залежності віді кредиторів;
5) як показник оцінки фінансового стануі суб’єкта господарювання: система абсолютних і відносних показників; співвідношення між власними і позиковими засобами; співвідношенняі необоротних активів і вкладеного капіталу; різницю міжі усіма грошовими коштами і всім позиковим капіталом; коефіцієнт структури балансу та ін.
Фінансова стійкістьі характеризується рядом ознак, що  представлені на рис. 1.2.

Рис. 1.2. Основні ознакиі фінансової стійкості підприємства

Таким чином, виділено шістьі основних ознак поняття «фінансова стійкість», що даютьі можливість характеризувати його з різних сторін. 
Сліді погодитися з тим, що фінансова стійкість забезпечуєі стабільність діяльності суб’єкта господарювання. Адже, у довгостроковійі перспективі стійкість підприємства обумовлюється його стабільним фінансовимі станом, інвестиційним кліматом, виробничим потенціалом та процесом. Фінансова стійкість підприємства гарантує збереження його платоспроможностіі і кредитоспроможності. Цілком зрозуміло, що раціональна структураі капіталу підприємства дозволить вчасно сплачувати за невідкладнимиі борговими зобов’язаннями, при цьому діяльність підприємства можеі розширюватися за рахунок позик та  залученого капіталу. 
Отже, фінансово стійке підприємство має переваги наді іншими суб’єктами господарювання в отриманні кредитних ресурсів, залученні інвестиційних коштів, виборі постачальників сировини, персоналуі тощо. 
Для стабільного розвитку підприємству потрібно підтримуватиі належний рівень фінансової стійкості при будь-якихі ринкових коливаннях, циклічності його діяльності, тобто ві умовах ризику, що доводять у своїх роботахі Г. В. Савицька, Н. А. Мамонтова, К. В. Ізмайлова та інші дослідники. 
У науковихі працях визначається, що стійкість суб’єкта господарювання маєі підтримуватися у рамках допустимого рівня ризику, тобтоі ризику, який можна передбачити заздалегідь та матиі змогу усунути його наслідки. 
Наступною ознакою фінансовоїі стійкості, яка перетинається з попередньою, виділено вмінняі підтримувати стабільність в умовах зміни внутрішнього іі зовнішнього середовища. Дуже важливим є адаптація доі негативної дії факторів у змінному середовищі, вмінняі вчасно їх прогнозувати, пристосовуватися до нових господарськихі реалій, особливо в умовах кризових явищ. 
Фінансоваі стійкість підприємства визначається ефективним використання його фінансовихі ресурсів. Важливість цієї ознаки полягає у тому, що від ефективності та раціонального розподілу іі використання цих ресурсів залежить реалізація розширеного відтворенняі підприємства, бізнес-проектів, програм розвитку, тобто усеі фінансове положення суб’єкта господарювання у перспективі. Наі фінансову стійкість підприємства впливають ряд факторів, якіі в різній мірі (повністю або частково) залежатьі від підприємства або є незалежними [49]. 
Багатоі літературних джерел надають різні класифікації факторів які зовнішніх, так і внутрішніх, але окремо немаєі загальної картини для повного розуміння їх впливуі на рівень фінансової стійкості. У зв’язку зі цим представимо одну з найбільш повних класифікаційі факторів, що впливають на фінансову стійкість суб’єктаі господарювання (рис. 1.3). 

Фактори, що впливають на фінансову стійкість

Незалежні від діяльності підприємства (зовнішні або екзогенні фактори)

Залежні від діяльності підприємства (внутрішні або ендогенні фактори)

Загальноекономічні фактори:
- спад обсягу національного доходу;
- ріст інфляції;
- нестабільність податкової системи;
- нестабільність чинного законодавства;
- зниження рівня доходів населення;
- зростання безробіття.

Операційні фактори:
- неефективний маркетинг;
- низький рівень ефективності використання основних засобів;
- недостатньо диверсифікований асортимент продукції;
- неефективний виробничий менеджмент.

Ринкові фактори:
- посилення монополізму на ринку;
- істотне зниження попиту;
- ріст пропозиції товарів-субститутів;
- нестабільність валютного ринку;
- зниження активності фондового ринку.

Інші фактори:
- політична нестабільність;
- негативні демографічні тенденції;
- стихійні лиха;
- погіршення кримінальної ситуації.

Інвестиційні фактори:
- істотні перевитрати інвестиційних проектів;
- недосягнення запланованих обсягів прибутку по реалізованим проектам;
- неефективний інвестиційний менеджмент.

Фінансові фактори:
- неефективна фінансова стратегія;
- надмірна частка позикового капіталу;
- ріст дебіторської заборгованості;
- висока вартість капіталу;
- перевищення допустимого рівня ризиків ринку та неефективний фінансовий менеджмент.

Рис. 1.2. Фактори, що впливають на фінансову стійкість підприємстваі

Аналіз ситуації, що склалася в Україні заі останні роки, можемо зробити висновок, що наі сьогоднішній день вагомого впливу на фінансову стійкістьі відіграє фаза економічного циклу, у якій перебуваєі економіка нашої країни. У період кризи відбуваєтьсяі відставання темпів реалізації продукції від темпів їїі виробництва. 
Зменшуються інвестиції в товарні запаси, щоі ще більше скорочує збут. Знижуються в ціломуі доходи суб’єктів економічної діяльності, скорочуються відносно йі навіть абсолютно масштаби прибутку. 
Все вище вказанеі призводить до зниження ліквідності підприємств, їх неплатоспроможності, а в цілому й фінансової стійкості підприємства, так як у період кризи підсилюється серіяі банкрутств, а фактори впливу суттєво впливають наі рівень фінансової стійкості суб’єктів господарювання.
Таким чином, фінансова стійкість підприємства – це такий стан фінансовихі ресурсів, їх розподіл і використання, який даєі можливість забезпечувати розвиток підприємства на основі зростанняі прибутку і капіталу, при збереженні його платоспроможностіі і кредитоспроможності в умовах допустимого рівня ризику. 
Найважливішою формою стійкості підприємства є його спроможністьі розвиватися в умовах ринкового середовища (як внутрішньогоі і зовнішнього). Для цього підприємство повинно володітиі гнучкою структурою фінансових ресурсів і при необхідностіі мати можливості залучати позикові кошти, тобто бутиі кредитоспроможним. 
Кредитоспроможним вважається підприємство при наявності уі нього передумов для отримання кредиту і спроможностіі своєчасно його повернути зі сплатою йому відсоткуі за рахунок прибутку або інших джерел [36і]. 
З даного визначення випливає ще один аспекті фінансової стійкості – розвиток підприємства, зростання прибутку таі капіталу. Отож, «фінансова стійкість» досягається за умовиі виконання конкретних заходів, які націлені на ефективнеі формуванням, розподіл і використання фінансових ресурсів, зі одночасним збереженням платоспроможності, яка є зовнішнім проявомі стійкості підприємства. 
Отже, провівши аналіз даного поняття, можна сформулювати таке заключне визначення: «фінансова стійкістьі підприємства» – його здатність здійснювати основну й іншіі види діяльності безперебійно, не зважаючи на ризикиі й зміни в економічному середовищі, які можутьі відбуватися в процесі господарської діяльності суб’єкта господарювання. 
Як фінансово-економічна категорія фінансова стійкість виражаєтьсяі системою відносних і абсолютних показників. Наявні методикиі аналізу фінансової стійкості підприємства передбачають проведення дослідженьі у декілька етапів. 
Залежно від завдань аналізуі і тлумачення поняття «фінансова стійкість» порядок розрахункуі показників, що її характеризують у різних літературнихі джерел відрізняються. Але як правило, аналіз фінансовоїі стійкості проводиться у такій послідовності (рис. 1.3) [3]:
1) загальна оцінка фінансової стійкості; 
2) розрахунок за даними балансу системи відноснихі показників фінансової стійкості; 
3) розрахунок за данимиі балансу системи абсолютних показників, які характеризують забезпеченістьі запасів джерелами формування і дають можливість визначитиі відповідний тип фінансової стійкості підприємства;
4) розрахунокі за даними звіту про фінансові результати таі факторний аналіз порогу рентабельності і запасу фінансовоїі стійкості. Загальне оцінювання фінансової стійкості передбачає визначення: 1) стійкості джерел формування капіталу; 2) ресурсноїі стійкості; 3) стійкості управління. 
Дослідження структури пасивуі балансу дає змогу пасиву балансу дає змогуі встановити можливі причини фінансової стійкості (нестійкості) підприємства. Так, збільшення частки власного капіталу за рахунокі будь-якого джерела сприяє посиленню фінансової стійкостіі підприємства. 
Наявність нерозподіленого прибутку можеі розглядатися як джерело поповнення оборотних засобів іі зменшення поточної кредиторської заборгованості [19]. 
Особлива рольі аналізу власного капіталу під час оцінювання фінансовоїі стійкості зумовлена його функціями. Статутний і додатковийі капітал підприємства дають змогу ефективно організувати процесі виробництва продукції, застосувати прогресивні технології, висококваліфіковану робочуі силу, посилити позиції на ринку. 

Система аналізу фінансової стійкості

Загальна оцінка фінансової стійкості

Відносні показники фінансової стійкості

Абсолютні показники фінансової стійкості

Поріг рентабельності та фінансової стійкості

- запаси;
- власні оборотні кошти;
- функціональний капітал;
- загальна величина джерел формування запасів.

- стійкість джерел формування капіталу;
- ресурсна стійкість;
- стійкість управління.

коефіцієнт автономії, коефіцієнт концентрації позикового капіталу, коефі-цієнт фінансового ризику, коефіцієнт фінансової ста біль-ності, коефіцієнт довгостро-кового залучення позикових коштів, коефіцієнт довгостро-кових зобов’язань, коефіцієнт поточних зобов’язань, коефі-цієнт маневреності власного капіталу, коефіцієнт забезпе-ченості оборотних активів власними коштами, коефіцієнт забезпеченості запасів власними коштами, коефіцієнт маневреності власних оборот-них коштів, коефіцієнт майна виробничого призначення, коефіцієнт реальної вартості основних засобів у майні, коефіцієнт нагромадження амортизації, коефіцієнт співвідношення оборотних і необоротних активів

Рис. 1.3. Комплексна методика визначенняі фінансової стійкості підприємства
Величина власногоі капіталу загалом забезпечує довіру партнерів підприємства, щоі визначає можливість отримання від них фінансових вкладеньі в разі необхідності усунення впливу несприятливих факторів. Незначна частка власного капіталу посилює підприємницький ризикі кредиторів. 
Аналіз ресурсної стійкості підприємства, як складовоїі фінансової стійкості, включає: рівень співробітництва підприємства ізі суб’єктами ринкової інфраструктури; ступінь інтегрованості підприємства уі системі виробничих відносин; залежність ефективності діяльності підприємстваі від стану економіки країни; спроможність підприємства доі залучення коштів; контроль грошових потоків. Стійкість управлінняі (організаційно-функціональної стійкості) може аналізуватися з поглядуі адекватності організаційної та виробничої структури підприємства вибранійі стратегії розвитку та ринковій кон’юнктурі. 
Для оцінкиі залежності підприємства від довгострокових та короткострокових джерелі залучення коштів в літературі з фінансового менеджментуі та аналізу пропонуються аналізувати такі показники оцінкиі фінансової стійкості, які згруповано і наведено ві табл. 1.3.
Таблиця 1.3
Розрахунокі показників залежності підприємства від довгострокових та короткостроковихі джерел фінансування
Назва показника	Порядок розрахунку	
Коефіцієнті довготермінового залучення коштів	Довгострокові кредити і позикиі / (Власний капітал + Довгострокові кредити і позики)	
Коефіцієнті фінансової стійкості (І)	(Власний капітал + Довгострокові кредитиі і позики) / Сукупний капітал	
Коефіцієнт фінансової стійкостіі (ІІ)	Власний капітал / Короткострокові кредити і позикиі	
Коефіцієнт короткострокової заборгованості	Короткострокові кредити і позикиі / Довгострокові та поточні зобов’язання	
Коефіцієнт фінансового важеляі	Довгострокові кредити і позики / Власний капітал	
Коефіцієнті структури залученого капіталу	Довгострокові кредити і позикиі / Сукупний капітал	

Варто зазначити, що для розрахункуі всіх коефіцієнтів, що перелічені у табл. 1.3 і коефіцієнта концентрації позикового капіталу таі будь-якого іншого показника загальної залежності підприємстваі від зовнішніх джерел фінансування, достатньо даних проі суми його позикового і сукупного капіталу таі величину короткострокових або довгострокових кредитів і позик. 
Отже, не заперечуючи доцільність використання багатьох показниківі в процесі аналізу, можна зробити висновок проі те, що для вирішення задач планування, аналізуі і контролю фінансової стійкості достатньо принаймні одногоі коефіцієнта із групи індикаторів залежності суб’єкта господарюванняі від довгострокових та короткострокових джерел фінансування. [42і]. 
У свою чергу, як буде показано нижче, показники, що характеризують ступінь забезпечення активів різнимиі джерелами їх формування (пасивами), характеризують і структуруі зобов’язань за термінами їх погашення. Серед показниківі фінансової стійкості, які визначаються інтегрованим методом, уі всіх методиках аналізу містяться коефіцієнти маневреності. Протеі стосовно алгоритму їх розрахунку існують різні погляди, які представлено в табл. 1.4. 
Таблицяі 1.4 
Розрахунок показників маневреності
Назва показникаі	Порядок розрахунку	
Коефіцієнт маневреності власного капіталу (власнихі коштів)	Власний капітал – Необоротні активи / Власний капіталі	
Коефіцієнт маневреності власного капіталу 	(Оборотні активи – Поточніі зобов’язання) / Власний капітал	
Коефіцієнт маневреності власних коштіві	(Власний капітал + Довгострокові кредити і позики – Необоротніі активи) / (Власний капітал + Довгострокові кредити і позикиі)	
Коефіцієнт маневреності	(Оборотні активи + Витрати майбутніх періодіві – Поточні зобов’язання – Забезпечення наступних витрат і платежіві – Доходи майбутніх періодів) / Власний капітал	
Коефіцієнт маневреностіі власного оборотного капіталу	Запаси / (Оборотні активи + Витратиі майбутніх періодів – Поточні зобов’язання – Забезпечення наступних витраті і платежів – Доходи майбутніх періодів)	

Варто звернутиі увагу, що чотири коефіцієнта із перелічених уі табл. 1.4, відображають, попри всі розбіжностіі у розрахунках, співвідношення між власними оборотними коштамиі та власним капіталом (в одному випадку ізі врахуванням довгострокових пасивів) і тільки останній показникі оцінює частку запасів у власному оборотному капіталіі підприємства. 
За своєю природою він належить доі відносних показників, які характеризують типи фінансової стійкості, який визначається за допомогою узагальнюючого критерію (табл. 1.5).
Таблиця 1.5 
Відносні показники, які характеризують типи фінансової стійкості

Назва показника	Порядок розрахунку	
Коефіцієнт забезпеченості запасів (власними коштами)	(Оборотні активи + Витрати майбутніх періодів – Поточні зобов’язання – Забезпечення наступних витрат і платежів – Доходи майбутніх періодів) / Запаси або (Оборотні активи – Поточні зобов’язання) / Запаси	

 Коефіцієнт покриття матеріальних запасів власними оборотними коштами	Власний капітал – Необоротні активи / Запаси	
Коефіцієнт забезпеченості власними оборотними коштами	(Оборотні активи – Поточні зобов’язання) / Поточні зобов’язання	

 Коефіцієнт забезпеченості товарів	(Оборотні активи + Витрати майбутніх періодів – Поточні зобов’язання – Забезпечення наступних витрат і платежів – Доходи майбутніх періодів) / Товари	
Коефіцієнт забезпеченості оборотних активів або Коефіцієнт стабільності структури оборотних коштів	(Оборотні активи + Витрати майбутніх періодів – Поточні зобов’язання – Забезпечення наступних витрат і платежів – Доходи майбутніх періодів) / (Оборотні активи + Витрати майбутніх періодів) або (Оборотні активи – Поточні зобов’язання) / Оборотні активи	
Коефіцієнт забезпечення оборотного капіталу Влас ними джерелами	Власний капітал – Необоротні активи / Оборотні активи	
Коефіцієнт інвестування	Власний капітал / Необоротні активи	
Індекс постійного активу	Необоротні активи / Власний капітал	
Коефіцієнт структури покриття довгострокових вкладень	Довгострокові зобов’язання / Необоротні активи	
Коефіцієнт концентрації власного капіталу	Власний капітал / Активи	
Коефіцієнт покриття запасів
	Власний капітал – Необоротні активи + Довгострокові зобов’язання + Забезпечення наступних витрат і платежів (довгострокові) + Доходи майбутніх періодів (довгострокові) + Короткострокові кредити банків + Поточна заборгованість за довгостроковими зобов’язаннями) / Запаси	

Методологія оцінкиі фінансової стійкості підприємств, що представлено вище, наі базі абсолютних та часткових показників, які характеризуютьі вертикальну структуру капіталу, його маневреність та типі фінансової стійкості можна вважати класичною методологією [65і]. 
В деяких варіаціях вона присутня у більшостіі джерел з економічного аналізу. Проте деякі авториі пропонують розраховувати додаткові коефіцієнти, а саме: коефіцієнті реальної вартості основних засобів і запасів уі майні підприємства (валюті балансу), коефіцієнт нагромадження амортизаціїі (накопичення зносу), коефіцієнт придатності основних засобів, таі коефіцієнт мобільності (табл. 1.6). 
Таблиця 1.6 
Розрахунок показників фінансової стійкості, які визначаютьсяі на основі оцінки структури активів

Назва показника	Порядок розрахунку	
Коефіцієнт реальної вартості основних засобів у валюті балансу (майні підприємства)	Залишкова вартість основних засобів / Сума активів підприємства	
Коефіцієнт реальної вартості основних засобів і запасів у валюті балансу	(Залишкова вартість основних засобів + Запаси / Сума активів підприємства	
Коефіцієнт нагромадження (накопичення) амортизації	Знос основних засобів / Первісна вартість основних засобів або Знос основних засобів і нематеріальних активів / Первісна вартість основних засобів і нематеріальних активів	
Коефіцієнт придатності основних засобів	Залишкова вартість основних засобів / Первісна вартість основних засобів	
Коефіцієнт мобільності	Оборотні активи / Необоротні активи	

Усі переліченіі показники (табл. 1.6) розраховуються на основіі оцінки структури активів і характеризують частку необоротнихі активів і запасів або суми амортизаційних нарахувань. Оптимальні значення коефіцієнтів мобільності та реальної вартостіі основних засобів і запасів у валюті балансуі визначаються не тільки галузевою специфікою, але іі особливостями продукції та технологічних процесів, що застосовуютьсяі на підприємстві. 
Крім того, оптимізація значень цихі коефіцієнтів, яка відбувається через поповнення майна (ві першу чергу, майна виробничого призначення), реалізацію неліквідіві тощо, не означає забезпечення фінансової стійкості, аі лише свідчить про формування для цього відповіднихі умов. Дійсно, інвестиції у виробничі потужності ві перспективі сприяють зміцненню фінансової стійкості підприємства, опосередкованоі через збільшення прибутку та власного капіталу, алеі напряму вона залежить від структури використаних наі такі цілі джерел. 
Отже, дані показники характеризуютьі інструменти впливу, що мають опосередкований вплив наі фінансову стійкість, а не її рівень. Іншийі характер зв’язку із фінансовою стійкістю підприємства маютьі показники накопичення амортизації та придатності основних засобів. Вони визначають ступень зносу цих необоротних активів. Невитрачені суми амортизації сприяють штучному завищенню показниківі забезпечення запасів власними джерелами, позаяк у їхі розрахунках зменшується сума необоротних активів. 
Проте оновленняі основних засобів за рахунок накопиченої амортизації призводитьі до суттєвого зниження значень указаних коефіцієнтів, що, начебто, свідчить про погіршення фінансової стійкості. 
Отже, для об’єктивної оцінки фінансової стійкості суб’єкта господарювання, необхідно здійснювати вплив (корегування) на значення коефіцієнтуі забезпечення запасів власними джерелами, або аналогічні заі природою показники, на суми нарахування та використанняі амортизації основних засобів та нематеріальних активів. Дляі цього, буде достатньо слідувати за змінами одногоі показника, тобто коефіцієнта нагромадження амортизації або придатностіі основних засобів, адже їх сума дорівнюється одиниці. Оскільки існує прямий зв’язок між прибутком, величиноюі власного капіталу та фінансовою стійкістю, досить логічнимиі виглядають оцінки її запасу [31]. 
Зазначимо, щоі ці показники оцінюють не рівень фінансової стійкостіі підприємства, а можливості його збереження, підвищення або, навпаки, погіршення. Саме у такому сенсі вониі можуть застосовуватися в процесі фінансового планування. 
Наприкінціі огляду систем часткових показників фінансової стійкості підприємстваі звернемо увагу на досить нехарактерний для нихі показник заборгованості акціонерам. Він визначається відношенням загальноїі заборгованості перед ними до суми активів. Звичайноі його можна розглядати в площині тривіальної деталізаціїі зобов’язань. 
Проте цей показник характеризує аспект фінансовоїі стійкості, що досі залишається поза увагою іі є дуже важливим для сталого розвитку суб’єктаі господарювання. Дотримання прав акціонерів, зокрема, своєчасне виконанняі відповідних зобов’язань товариства, є ознакою забезпечення стійкостіі разом із певним рівнем маневреності власного капіталуі та незалежності від зовнішніх джерел фінансування. 

1.2. Платоспроможність як складова фінансового стану підприємстваі 

Досить часто у спеціалізованій літературі автори ототожнюютьі поняття «ліквідність» та «платоспроможність». На наш погляді дане ствердження не є вірним, оскільки платоспроможністьі залежить від ступеня ліквідності, але є більші мінливим поняттям, оскільки залежить від спроможності розрахуватисьі за своїми зобов’язаннями саме у визначений моменті часу. Якщо діяльність суб’єкта господарювання є стабільною, у нього формується стійка структура активів таі пасивів, що дозволяє забезпечити його ліквідність. Алеі платоспроможність при цьому може бути порушена, якщоі надійшов строк оплати зобов’язань підприємства, а уі воно через затримку платежів немає грошових коштіві для їх погашення. 
Тобто, якщо затримка платежіві носить короткостроковий характер та не є систематичнимі явищем, тимчасово порушується платоспроможність, проте підприємство залишаєтьсяі ліквідним. У випадку, коли така ситуація стаєі перманентною, в остаточному підсумку це призводить іі до порушення ліквідності [8]. В табл. 1.4 згруповано погляди науковців на зміст поняттяі «платоспроможність».
Таблиця 1.4
Визначення терміну «платоспроможністьі» у наукових публікаціях
Автор	Визначення платоспроможності	
Ольховськийі А.М., Шемчук Є.В., Вдовиченко В.О. 	платоспроможність - здатність підприємства своєчасно і повністюі виконувати свої платіжні зобов’язання, що витікають зі виробничих, кредитних та інших операцій грошового характеру. 	
Костирко Л.А. 	платоспроможність – це готовність підприємстваі проводити свої першочергові платежі за рахунок поточнихі надходжень коштів. 	
Котляра М. 	платоспроможність - це можливістьі підприємства наявними грошовими ресурсами своєчасно погасити своїі строкові зобов’язання. 	
Ковальов В.В. 	платоспроможністю - наявністьі у підприємства грошових коштів або їх еквівалентів, достатніх для розрахунків по кредиторській заборгованості, щоі вимагає негайного погашення.	

Фактори, що пливають наі рівень платоспроможності підприємства можна поділити на факториі макро- та мікрорівня (рис. 1.5). 

Фактори, що впливають на платоспроможність підприємства

Фінансові 
(стан економіки, грошова політика, податкова політика, кредитна політика, амортизаційна політика, стабільність фінансового та валютного ринків, неплатоспроможність партнерів)

Не фінансові 
(соціально-культурні та демографічні, політичні, правові, розвиток науки та техніки)

Фінансові 
(склад і структура необоротних та оборотних активів, грошові кошти та їх еквіваленти, сума короткострокових зобов’язань, управління ліквідністю підприємства, дебіторсько-кредиторська заборгованість, фінансове планування)

Не фінансові 
(рівень організації бізнес процесу, договірна дисципліна, 
рівень техніки, технології та організації виробництва, маркетинг та цінова політика, організація збуту)

Макрорівень

Мікрорівень 

Рис. 1.5. Фактори, що впливають на платоспроможністьі
Важливість для підприємства підтримувати його платоспроможний стані у будь-який момент часу в томуі числі, для задоволення вимог кредиторів, інвесторів, державнихі контролюючих установ вимагає обґрунтування засад для забезпеченняі платоспроможності (рис. 1.6). 

Об’єкт забезпечення платоспроможності

Повне задоволення в установлені строки потреб кредиторів

Мета управління платоспроможністю

Системний підхід, прибутковість, ліквідність, стійкість, оптимальність, ефективність

Виробнича і фінансово-економічна діяльність підприємства

Задачі управління платоспроможністю

Функції управління платоспроможністю

Управління дебіторською заборгованістю

Забезпечення ефективного використання капіталу підприємства

Забезпечення реалізації стратегічних напрямів діяльності

Забезпечення ліквідності активів підприємства

Вимого до управління платоспроможністю

Управління кредиторською заборгованістю

Застосування ефективних форм розрахунків

Облік, аналіз, планування, організація стану платоспроможності підприємства та контроль за ним

Концептуальні засади забезпечення платоспроможності

Рис.1.6. Концептуальні засади забезпечення платоспроможності

Для цього необхідноі вирішити такі основні питання [16]:
- визначення змістуі та об’єкта забезпечення платоспроможності підприємства;
- формування метиі й основних завдань управління платоспроможністю;
- обґрунтування функціональноїі сутності управління платоспроможністю;
- визначення вимог до здійсненняі управління платоспроможністю промисловим підприємством.
Управління платоспроможністю полягаєі в аналізі, управлінні та рухом грошових потоків, що передбачає цілеспрямований вплив на процеси, якіі допомагають акумулювати грошові кошти, тобто їх надходження, витрачання та перерозподіл. 
При цьому обов’язково потрібноі врахувати як особливості так і тривалість операційногоі та фінансового циклів суб’єкта господарювання в розрізіі окремих видів діяльності, а потім визначати, ві якому напрямку необхідно змінити ці чи іншіі статті фінансової звітності, щоб сума грошового потокуі була збільшена. Проведення аналізу платоспроможності базується наі використанні системи оцінювальних показників, перелік яких залежитьі від методичного підходу до визначення їх рівняі (рис. 1.7).
У деяких працях вітчизнянихі економістів у науковій літературі поняття категорії «ліквідностіі» та «платоспроможності» ототожнюються. Але слід звернути увагуі на суттєву різницю між даними дефініціями. Платоспроможністьі означає наявність у підприємства грошових коштів таі їхніх еквівалентів, обсяг яких достатній для розрахунківі по кредиторській заборгованості, що потребує негайного погашення. Тобто основними ознаками платоспроможності суб’єкта господарювання є: а) наявність в достатньому обсязі коштів наі поточних рахунках; б) відсутність простроченої кредиторської заборгованості. 
Управління платоспроможністю підприємства є важливою ланкою управлінськоїі діяльності, яка забезпечує основну мету функціонування суб’єктаі господарювання – отримання максимального прибутку й рентабельності активів, забезпечення стабільного стійкого фінансового стану підприємства таі знаходження рішення щодо його покращення. 

Показники динамічної платоспроможності

Показники 
платоспроможності підприємства

Показники статичної платоспроможності

Основні 

Допоміжні (уточнювальні)

Основні

Допоміжні (уточнювальні)

Обсяг сальдового грошового потоку
Коефіцієнт синхронності грошових потоків
Коефіцієнт достатності коштів

Синхронність надходження та видатків
Рівномірність надходження
Коефіцієнт рівномірності надходжень
Рівномірність видатків
Коефіцієнт рівномірності видатків
Частота виникнення дефіциту коштів

Коефіцієнт покриття
Коефіцієнт критичної ліквідності
Коефіцієнт абсолютної ліквідності

Період обігу товарних запасів
Період обігу дебіторської заборгованості
Тривалість операційного циклу
Період погашення кредиторської заборгованості
Тривалість фінансового циклу
Індекс ліквідності обігових активів
Коефіцієнт забезпеченості власними коштами

Показники перспективної платоспроможності

Показник перспек-тивного виконання зобов’язань 

Показник достатності генерування коштів

Показник миттєвого виконання зобов’язань 

Рис. 1.7. Система показників оцінки стану платоспроможності підприємстваі

Практична реалізація функцій управління ліквідністю та платоспроможністюі здійснюється за допомого системи методів, які представленоі на рис. 1.8.
Для забезпечення нормальногоі розвитку потрібно вчасно задовольнити всі платіжні потребиі підприємства. 
Джерелом формування фінансових ресурсів для покриттяі платіжних потреб можуть бути не тільки акумульованіі та мобілізовані кошти за рахунок реструктуризації активіві підприємства, але й залучені та позикові кошти, якщо при цьому не зростає ризик втратиі фінансової стійкості підприємства і є потенційні можливостіі їх повернення [30]. 

Методи управління платоспроможністю підприємства

Методи аналізу грошових потоків

Методи показників платоспроможності

Стратегія управління платоспроможністю

Перспективної платоспроможності

Динамічної платоспроможності

Статичної платоспроможності

Стратегія збалансованого управління

Стратегія запозичення

Рис. 1.8. Методиі управління платоспроможністю підприємства

Мистецтво фінансового менеджера підприємстваі якраз і полягає в тому, щоб грошовихі коштів на розрахунковому рахунку і в касіі вистачало для виконання поточних платежів, а рештаі їх повинна бути вкладена у матеріальні йі інші ліквідні активи згідно з зазначеними пріоритетамиі фінансово-господарської діяльності економічного суб’єкта.
Отже, поняттяі «платоспроможність» та «ліквідність» за своїм змістом дужеі близькі, однак ліквідність більш містке поняття, оскількиі від ліквідності балансу залежить рівень платоспроможності підприємства.

Розділ 2
Оцінка платоспроможності та фінансової стійкостіі підприємств

2.1. Фінансово-економічна характеристика підприємстваі 

За умов сталого розвитку ринкових відносин, значногоі розширення прав підприємств у галузі фінансово-економічноїі діяльності значно підвищується роль своєчасного, повного таі якісного аналізу фінансового стану суб’єктів господарювання, оцінкиі їхньої ліквідності, платоспроможності і фінансової стійкості таі пошуку шляхів підвищення і зміцнення фінансової стабільності.
ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» створене в 2011і р., шляхом перетворення товариства з обмеженою відповідальністюі «Великобагачанський комбікормовий завод». Знаходиться в селі Великаі Багачка Великобагачанського району Полтавської області. 
Підприємство єі самостійним господарюючим суб’єктом, має право юридичної особи, володіє відокремленим майном, від свого імені набуваєі майнові та особисті немайнові права, вступає ві зобов’язання, орендує майно та землю, відчужує майно, здійснює будь-яку виробничу, комерційну, посередницьку таі іншу господарську діяльність, що не суперечить чинномуі законодавству і статуту з метою отримання прибутку.
Головною метою діяльності підприємства є отримання шляхомі виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції, аі також надання учасникам товариства та іншим особамі послуг щодо ведення сільського господарства та здійсненняі інших, пов’язаних з ним видів діяльності.
Основніі завдання аналізу фінансового стану підприємства: аналіз ефективностіі використання майна підприємства, забезпечення підприємства власними оборотнимиі коштами; аналіз складу та структури джерел формуванняі майна протягом досліджуваного періоду; аналіз стану йі динаміки ліквідності та платоспроможності; аналіз фінансових результатіві та стану розрахунків на підприємстві.
Для забезпеченняі належного рівня фінансового стану підприємства його фінансоваі діяльність має бути спрямована на систематичне надходженняі й ефективне використання фінансових ресурсів, дотримання розрахунковоїі та кредитної дисципліни, досягнення раціонального співвідношення власнихі і залучених коштів. 
Важливим напрямом загальної оцінкиі фінансового стану суб’єкта господарювання є аналіз йогоі майнового стану за інформацією бухгалтерського балансу. 
Аналізі майнового стану (майна) підприємства починають з аналізуі динаміки складу і структури загального капіталу. Уі процесі кругообігу капітал втілює свою вартість ві активи і за їх допомогою функціонує ві процесі виробництва [36]. 
Активи безпосередньо беруть участьі у створенні нової вартості, а капітал береі участь у створенні нової вартості непрямо, черезі активи. Активи балансу відображають характер використання капіталу, показують суму наявних у підприємства господарських ресурсів, що називаються майном підприємства. Майновий стан підприємстваі характеризується складом, розміщенням, структурою та динамікою активіві (майна) і пасивів (власного капіталу і зобов’язаньі). 
Аналіз структури майна (активів) проводиться за системоюі структурних показників, серед яких питома вага (уі %) на підставі даних форми 1 «Баланс». Аналізі майна ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» Великобагачанського районуі за 2020 – 2022 рр. представлено в табл. 2.1. 

Таблиця 2.1
Динаміка таі структура майна ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» заі 2020 - 2022 рр. (станом на кінець рокуі)
 (Види активів (майна)	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Зміни (+, -) 2022 р. до
2020і р.	
					
	сума, тис.
грн	у % до сумиі	сума, тис.
грн	у % до суми	сума, тис.
грн	у % до суми	суми, тис. грн	пито-
мої ваги, пун-ктів	уі % до 2020 р.	
Майно - всього	104914	100,0	155458	100,0	202288	100,0і	+96574	х	+92,1	
1. Необоротні активиі	908	0,9	10485	6,7	11344і	5,6	+10436	4,8	в 12,5 р.б.	
1.1. Основні засобиі	877	96,6	8616	82,2	8610і	75,9	+7733	-20,7	в 9,8 р.б.	
2. Оборотні активи	104006і	99,1	144973	93,3	190144	94,4	+86138	-4,8	+82,8	
2.1. Запаси	33478	32,2	61387	42,3	108621	57,1	+75143	24,9і	в 3,2 р.б.	
2.1.1. Виробни-чі запаси	3588	10,7і	4964	8,1	10477	9,6	+6889і	-1,1	в 2,9 р.б.	
2.1.2. Незавер-шене виробництво	1055і	3,2	14622	23,8	24001	22,1	+22946	18,9	в 22,8і р.б.	
2.1.3. Готова продукціяі та товари	28835	86,1	41801	68,1	74143	68,3	+45308	-17,9і	в 2,6 р.б.	
2.2. Поточні біологічні активи	-	-	1389	1,0	1192і	0,6	+1192	0,6	+100,0і	
2.3. Поточна дебіторська заборгованість	70241	67,5	80442	55,5	72726	38,2і	+2485	-29,3	+3,5	
2.4. Грошові кошти і поточ-ні фінансові інвестиціїі	46	0,0	22	0,0	33і	0,0	-13	-	-28,3	
2.6. Інші обо-ротні активи	241	0,2і	1733	1,2	7572	4,0	+7331і	+3,8	в 31,4 р.б.	

Дані табл. 2.1 свідчать те, щоі у 2022 р. порівняно з 2020 р. загальна сума майна збільшилася на 96574 тис. грн або на 92,1 %. Ця змінаі спричинена збільшенням суми необоротних активів на 10436і тис. грн (в 12,5 рази) таі суми оборотних активів на 86138 тис. грні (на 82,8 %). При цьому вартість основнихі засобів у 2022 р. порівняно до 2020і р. збільшилась на 7733 тис. грн (ві 9,8 рази). 
Збільшення суми оборотних активіві спричинене наступними змінами: 
- збільшення суми запасів наі 75143 тис. грн або в 3,2і рази, в тому числі зростання вартості виробничихі запасів на 6889 тис. грн (в 2,9 рази);
- обсягів незавершеного виробництва на 22946і тис. грн (в 22,8 рази) таі готової продукції на 45308 тис. грн (ві 2,6 рази); 
- зростання вартості поточних біологічнихі активів на 1192 тис. грн або 100,0 відсотків; 
- підвищення суми поточної дебіторської заборгованостіі на 2485 тис. грн або 3,5і відсотки; 
- скороченням суми грошових коштів та поточнихі фінансових інвестицій на 13 тис. грн абоі 28,3 відсотки; 
- збільшенням суми інших оборотнихі активів в 31,4 рази або наі 7331 тис. грн. 
Динаміка майна ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод» подано на рис. 2.1.

Рис. 2.1. Динаміка майна ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод» за 2020 - 2022 рр., тис. грн
Протягом 2020 - 2022 рр. найбільша питомаі вага належить оборотним активам, хоча їх часткаі зменшувалася із року в рік: 96,9, 82,2 75,9 % відповідно у 2020, 2021 та 2022 рр. Витрати майбутніх періодіві протягом досліджуваного періоду на ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» були відсутні.
Аналіз складу джерел формуванняі капіталу (пасивів) проводиться з урахуванням поділу їхі на види за різними ознаками. Аналіз структуриі власного і позикового капіталу необхідний для оцінюванняі раціональності джерел фінансування діяльності підприємства та йогоі ринкової стабільності. 
Проведемо горизонтальний і вертикальний аналізі джерел формування майна                               ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі», який наведений в табл. 2.2.
Таблицяі 2.2
Динаміка та структура капіталу ТОВі «Великобагачанський комбікормовий завод»
за 2020 - 2022 рр. (станом на кінець року)
Види пасивів	2020і р.	2021 р.	2022 р.	Зміни (+, -) 2022і р. до
2020 р.	
					
	сума, тис.
грні	у % до суми	сума, тис.
грн	уі % до суми	сума, тис.
грн	у % доі суми	суми, тис. грн	пито-
мої ваги, пунктів	у % до 2020 р.	
Капітал - всьогоі	104914	100,0	155458	100,0	202288і	100,0	+96574	х	+92,1	
1. Власний капітал	84326	80,4	128424	82,6	147741	73,3	+63415	-7,1і	+75,2	
1.1. Зареєстрований (пайовий) капіталі	20	0,0	115	0,1	115і	0,1	+95	+0,1	в 5,8 р.б.	
1.2. Нерозподіле-нийі прибуток 	51355	60,9	72512	56,5і	91834	62,2	+40479	+1,3	78,8	
2. Зобов’язання і забезпечення	20588	19,6	27034	17,4	53747	26,7і	+33159	+7,1	в 2,6 р.б.	
2.1. Довгострокові зобов’язання і забезпеченняі	269	1,3	2414	8,9	1486і	2,8	+1217	+1,5	в 5,5 р.б.	
2.2. Поточні зобов’язанняі і забезпечення	20319	98,7	24620	91,1	52261	97,2	+31942	-1,5і	в 2,6 р.б.	
2.2.1. Поточна кредиторська заборгованість	20319	100,0і	20496	83,2	47918	91,7	+27599і	-8,3	в 2,4 р.б.	
Аналіз даних показує, що у 2022 р. по відношенню до 2020 р. вартість джерелі формування збільшилися на 96574 тис. грн абоі на 92,1 %. Збільшення відбулося за рахунокі збільшення власного капіталу на 3415 тис. грні (75,2 %) та суми зобов’язань і забезпеченьі на 33159 тис. грн (2,6 разиі) (рис. 2.2). 

Рис. 2.2. Динамікаі капіталу ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020і - 2022 рр., тис. грн
Збільшення суми власногоі капіталу відбулося в тому числі і заі рахунок зростання статутного капіталу на 95 тис. грн (5,8 рази) та нерозподіленого прибуткуі на 40479 тис. грн (78,8 %). 
Зміниі в зобов’язання відбулися за рахунок зростання обсягуі довгострокових зобов’язань та забезпечень на 1217 тис. грн (5,5 рази) та зростання  поточнихі зобов’язань на 31942 тис. грн (2,6і рази). 
Рівень заборгованості підприємства визначається багатьма факторами: видом продукції (послуг), місткістю ринку, ступенем насиченостіі ринку даною продукцією (послугами), прийнятою на підприємствіі системою розрахунків та ін. Якщо підприємство маєі значну питому вагу дебіторської заборгованості в складіі поточних активів, найважливішою задачею фінансових менеджерів єі ефективне управління нею. 
Проведемо оцінку дебіторської заборгованостіі ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» Великобагачанського району заі 2020 – 2022 рр. в табл. 2.3.
Таблиця 2.3
Динаміка та структура дебіторськоїі заборгованості 
ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020і - 2022 рр. (станом на кінець року)
Видиі
дебіторської заборгова-ності	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Зміни (+, -) 2022 р. до
2020і р.	
	сума, тис.
грн	у % до сумиі	сума, тис.
грн	у % до суми	сума, тис.
грн	у % до суми	суми, тис. грн	пито-
мої ваги, пун-ктів	уі % до 2020 р.	
Дебіторська за- боргованість заі продукцію, товари, роботи, послуги	32778	46,7і	12688	15,8	750	1,0	-32028і	-45,6	-97,7	
За виданими авансамиі	236	0,3	4021	5,0	9767і	13,4	+9531	+13,1	в 41,4 р.б.	
З бюджетом	720	1,0	147	0,2	139	0,2і	-581	-0,8	-80,7	
Інша поточнаі дебіторська заборгованість	36507	52,0	63586	79,0	62070	85,3	+25563	+33,4і	+70,0	
Всього	70241	100,0	80442і	100,0	72726	100,0	+2485	хі	+3,5	

За даними табл. 2.3і протягом 2020 - 2022 рр. на ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод» загальна сума дебіторської заборгованості збільшиласяі на 2485 тис. грн або на 3,5 %. Така динаміка дебіторської заборгованості відбулася заі рахунок зменшення суми дебіторської заборгованості  за товари, роботи, послуги на 32028 тис. грн абоі на 97,7 %, за розрахунками з бюджетомі на 581 тис. грн або на 80,7 % та збільшення суми заборгованості за виданимиі авансами на 9531 тис. грн або ві 41,4 рази та іншої поточної дебіторськоїі заборгованості на 25563 тис. грн або наі 70 %. 
В структурі дебіторської заборгованості найбільша питомаі вага протягом всього періоду дослідження належала іншійі поточній дебіторській заборгованості. Крім того її часткаі зростала із року в рік: з 52і % у 2020 р. до 85,3 % уі 2022 р. 
Здійснимо оцінку кредиторської заборгованості ТОВі «Великобагачанський комбікормовий завод» Великобагачанського району за 2020і – 2022 рр. в табл. 2.4.
Таблицяі 2.4
Динаміка та структура кредиторської заборгованостіі 
ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020 - 2022і рр. (станом на кінець року)
Види
кредиторі-ської заборгова-ності	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Зміни (+, -) 2022 р. до
2020і р.	
	сума, тис.
грн	у % до сумиі	сума, тис.
грн	у % до суми	сума, тис.
грн	у % до суми	суми, тис. грн	пито-
мої ваги, пунктів	у % доі 2020 р.	
1. Довгостро-кові зобов’я-занняі	269	1,3	2414	9,1	1486і	2,8	+1217	+1,5	в 5,5 р.б.	

2. Поточні зобов’язан-ня, в т.ч. за:	20319	98,7і	24025	90,9	50910	97,2	+30591і	-1,5	в 2,5 р.б.	
довгостро-ковими зобов’язан-нями	-	-	887	3,7і	846	1,7	+846	+1,7	+100,0	

 товари, роботи, послуги	18909	93,1і	10160	42,3	4029	7,9	-14880і	-85,1	-78,7	
розрахунка-ми зі бюд-жеттом	185	0,9	178	0,7	131	0,3	-54	-0,7і	-29,2	
розрахунка-ми зі страху-ванняі	48	0,2	-	-	-	-	-48	-0,2	-100,0	
розрахунка-ми з оплати праці	102і	0,5	2	0,0	2	0,0	-100	-0,5	-98,0	
одержанимиі авансами	6	0,0	9269	38,6і	42910	84,3	+42904	84,3	ві 7151,7 р.б.	
із внутріш-ніхі розрахунків	1069	5,3	-	-	-	-	-1069	-5,3і	-100,0	
Інші поточні зобов’язан-ня	-	-	3529і	14,7	2992	5,9	+2992	+5,9	+100,0	
Всього:	20588	100,0і	26439	100,0	52396	100,0	+31808і	х	в 2,5 р.б.	
Заі даними табл. 2.4 протягом 2020 - 2022і рр. на ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» загальнаі сума кредиторської заборгованості збільшилася на 31808 тис. грн або в 2,5 рази. Змінаі спричинена збільшення довгострокових зобов’язань на 1217 тис. грн (5,5 рази) та поточних наі 30591 тис. грн (2,5 рази). 
Такаі динаміка поточної заборгованості відбулася за рахунок зменшенняі суми дебіторської заборгованості  за товари, роботи, послугиі на 14880 тис. грн або на 78,7 %, за розрахунками з бюджетом на 54і тис. грн або на 29,2 %, заборгованостіі із страхування на 48 тис. грн абоі на 100 %, з оплати праці та ізі внутрішніх розрахунків на 100 та 1069 тис. грн відповідно (98 % та 100 %) та збільшенняі суми заборгованості за довгостроковими зобов’язаннями на 846і тис. грн або на 100 %, за одержанимиі авансами на 42904 тис. грн або ві 7151,7 рази та інших поточних зобов’язаньі на 2992 тис. грн або на 100і %. 
В структурі зобов’язань найбільша питома вага протягомі всього періоду дослідження належала поточним зобов’язанням таі забезпеченням. Їх частка знизилася з 98,7і % у 2020 р. до 97,2 % уі 2022 р. 
Графічно співвідношення обсягів дебіторської таі кредиторської заборгованості ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» представленоі на рис. 2.3. 
Прибуток – це кінцевийі фінансовий результат від провадження підприємством своєї діяльності, який є приростом усього фінансового потенціалу суб’єктаі господарювання. Прибуток, зокрема, є видом фінансових ресурсіві підприємства. 
На формування прибутку впливають ряд факторів, тому діяльність вітчизняних підприємств спрямована на йогоі зростання. Оскільки за рахунок прибутку підприємств відбуваєтьсяі формування бюджетних ресурсів держави. Аналіз фінансових результатіві здійснюють за даними фінансової та статистичної (особливоі в умовах сільськогосподарських підприємств) звітності. Якість аналізуі фінансових фінансової звітності, а також від компетенціїі керівника, який приймає управлінське рішення. 

Рис. 2.3. Порівняння обсягів дебіторської та кредиторської заборгованостіі ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020 - 2022і рр., тис. грн

Від того, наскільки якісноі проведено аналіз фінансових результатів, визначено основні чинники, що на нього впливають залежить подальша результативністьі роботи підприємства.
На підставі даних форми 2і «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупнийі дохід)», проведемо оцінку фінансових результатів діяльності досліджуваногоі ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод». Результати аналізу представленоі в табл. 2.5.
За даними табл. 2.5, у 2022 р. порівняно зі 2020 р.                                                                 на ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі» чистий дохід від реалізації продукції збільшився наі 51387 тис. грн або на 81,4і %.
Таблиця 2.5
Динаміка фінансових результатів діяльностіі 
ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020 - 2022і рр. 
Показники	2020 р.	2021 р.	2022і р.	Відхи-лення
2022 р. у % доі 2020 р.	
	сума, тис. грн	питома вага, %	сума, тис. грн	питома вага, %	сума, тис. грн	питома вага, %		
Чистий дохід (виручка) віді реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)	63144	хі	74005	х	114531	х	181,4	
Операційніі витрати у тому числі:	48644	100,0і	90564	100,0	106588	100,0	ві 2,2 р.б.	
а) собівартість реалізоі-ваної продукції (товарів, робіт, послуг)	43349	89,1	82751	91,4	87337	81,9і	в 2,2 р.б.	

 б) адміністративніі витрати	3132	6,4	4820	5,3і	7130	6,7	в 2,3 р.б.	
в) витрати на збут	-	-	914	1,0	4072	3,8	х	
г) іншіі операційні витрати	2163	4,4	2079	2,3	8049	7,6	в 3,7і р.б.	
Валовий прибуток («-» збиток)	19795	хі	-8746	х	27194	х	137,4	
Уі % до чистого доходу (виручки) від реалізації продукціїі (товарів, робіт, послуг)	х	31,3	хі	-11,8	х	23,7	х	
Іншіі операційні доходи	8394	х	3302	х	12730і	х	151,7	
Фінансовий результат від операційноі діяльності	22894	х	-13257	х	20673	хі	90,3	
Фінансові та інвестиційні доходи	17і	х	168	х	657	х	в 38,6 р.б.	
Фінансові та інвестиційні витратиі	302	х	1039	х	2008	х	ві 6,6 р.б.	

Фінансовий результат віді звичайної діяльності до оподаткування	22609	х	-14128і	х	19322	х	85,5	
Чистий фінансовийі результат	22609	х	-14128	х	19322	хі	85,5	
У % до чистого доходу (виручкиі) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)	хі	35,8	х	-19,1	х	16,9	х	
У % до валового прибутку	хі	114,2	х	161,5	х	71,1	х	

При цьому сума операційних витраті ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» протягом  2020 – 2022і рр. також збільшилася, а саме на 57944і тис. грн або в 2,2 рази, що відбулося за рахунок збільшення: собівартості реалізованоїі продукції на 43988 тис. грн (в 2і рази); рівня адміністративних витрат на 3998 тис. грн (в 2,3 рази); витрат наі збут на 4072 тис. грн; суми іншихі операційних витрат на 5886 тис. грн (ві 3,7 рази).
Сума валового прибутку ТОВі «Великобагачанський комбікормовий завод» протягом 2020 – 2022 рр. зросла на 7399 тис. грн на 37,4 %. 
Графічно співвідношення рівня операційних витрат тиі чистого доходу подано на рис. 2.4.

Рис. 2.4. Динаміка чистого доходу  таі операційних витрат ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» заі 2020 – 2022 рр., тис. грн

Інші доходиі операційної діяльності протягом досліджуваного періоду збільшилися наі 4336 тис. грн (51,7 %). Фінансові таі інвестиційні доходи і витрати також збільшувалися протягомі періоду дослідження на 640 тис. грн (ві 38,6 рази) та на 1706 тис. грн (в 6,6 рази) відповідно. 
Такаі динаміка інших операційних доходів, фінансових та інвестиційнихі доходів та витрат спричинюють скорочення чистого фінансовогоі результату. Протягом 2020 – 2022 рр. досліджуване підприємствоі у 2020 та 2022 рр. отримало прибуток, а його сума знизилася на 3287 тис. грн або на 14,5 %. У 2021і р. збиток підприємства склав 14128 тис. грн, що є негативною тенденцією в роботі підприємства.

2.2. Аналіз ліквідності та платоспроможності підприємстваі 

Ліквідність – термін, який характеризує здатність окремих видіві майнових цінностей швидко і без значних втраті своєї вартості перетворюватися у грошові кошти. 
Доі коефіцієнтів ліквідності відносять: 
- коефіцієнт абсолютної ліквідності показує, яку частину поточних зобов’язань підприємство має можливістьі негайно погасити високоліквідними оборотними активами; 
- проміжний коефіцієнті покриття (ліквідності) показує, яку частину поточних зобов’язаньі підприємство може погасити, використавши поряд з високоліквіднимиі активами дебіторську заборгованість; 
- коефіцієнт загальної платоспроможності показуєі кратність перевищення вартості майна над сумою довгостроковихі і поточних зобов’язань тощо. Явище платоспроможності надзвичайноі різноманітне за своїми зовнішніми проявами та наслідкамиі для підприємства. Платоспроможність характеризується системою показників розрахованихі для досліджуваного підприємства в табл. 2.6.
Оцінка показників платоспроможності показала, що протягом 2020і – 2022 рр. досліджуване підприємство не було абсолютноі ліквідним, оскільки частина показників не відповідає нормативномуі значенню.
Варто зазначити, що за досліджуваний періоді показники ліквідності мають тенденцію до скорочення, щоі є негативною ознакою.  
Таблиця 2.6
Показникиі оцінювання ліквідності та платоспроможності 
ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» за 2020 - 2022 рр.
Показники	Нормативнеі значення	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Відхилення 2022 р. до 2020 р. (+; -)	
Коефіцієнті абсолютної ліквідності	> 0,2	0,002	0,001	0,001	-0,002	
Коефіцієнт швидкоїі ліквідності	> 0,7	3,471	3,339і	1,537	-1,934	
Коефіцієнт загальної ліквідностіі	> 1,0	5,119	5,888	3,638	-1,481	
Коефіцієнт платоспроможності	≥ 0,1і	0,002	0,001	0,001	-0,001	
Коефіцієнт критичної ліквідності	≥ 0,8	4,890	5,036	2,956	-1,934і	
Аналізуючи ліквідність, доцільно оцінити не тільки поточніі суми ліквідних активів, а й майбутні їїі зміни. Про незадовільний стан ліквідності підприємства свідчитьі той факт, що потреба в коштах перевищуєі їх реальні надходження.
Оцінка фінансової стійкості підприємстваі має на меті об’єктивний аналіз величини таі структури активів і пасивів підприємства та визначенняі на цій основі міри його фінансової стабільностіі й незалежності, а також відповідності фінансово-господарськоїі діяльності підприємства цілям його статутної діяльності [33і]. 
Активи підприємства – це майно в його матеріальнійі і нематеріальній формах, придбане підприємством за рахунокі власних або залучених ресурсів, що перебувають уі його розпорядженні та призначені для використання уі фінансово–господарській діяльності з метою отримання прибуткуі [53]. 
Класифікацію активів схематично зобразимо на рис. 2.5.

	

	Активи підприємства		
				
Високоліквідні (А1)	Середньоліквідніі (А2)	Низьколіквідні 
(А3)	Важколіквідні 
(А4)	
грошові коштиі та їх еквіваленти	векселі отримані, всі видиі поточної дебіторської заборгованості	виробничі запаси, незавершене виробництво, готова продукція і товари	необоротні активи, витратиі майбутніх періодів	
Рис. 2.5. Класифікація активіві
Перші три групи активів є більш ліквідними, ніж інше майно підприємства.
У процесі аналізуі ліквідності балансу необхідно врахувати, що поділ активіві за ступенем ліквідності є умовним, тобто окреміі статті можуть мігрувати з однієї групи доі іншої. Крім того, ліквідність активів може змінюватисьі з часом під впливом об’єктивних та суб’єктивнихі факторів [78].
Класифікацію пасивів схематично зобразимо наі рис. 2.6.
Пасиви підприємства 	

Найбільш строковіі зобов’язання (П1) 	Короткострокові пасиви (П2) 	Довгострокові пасивиі (П3) 	Постійні пасиви
 (П4) 	
кредиторська заборгованість, позикиі для працівників, інші короткострокові пасиви	короткострокові кредити, поточна заборгованість за довгостроковими зобов’язаннями, векселі виданіі	 довгострокові зобов’язання за кредитами та позиками, відкладеніі податкові зобов’язання	власний капітал і зобов’язання	
Рис. 2.6. Класифікація пасивів

Активи балансу ліквідні, якщо: найбільш ліквідні активи перевищують негайні пасивиі або дорівнюють їм; активи, що швидко реалізуються, дорівнюють короткостроковим  пасивам або більші за них; активи, що реалізуються повільно, дорівнюють довгостроковим пасивамі або більші за них; активи, що важкоі реалізуються, менші за постійні пасиви, тобто: 
Аі(1) ≥ П(1); А(2) ≥ П(2і); А(3) ≥ П(3); А(4) ≤ Пі(4).
Якщо на підприємстві виконуються перші триі умови, тобто поточні активи перевищують зовнішні зобов’язанняі підприємства, то обов’язково виконується й остання умова, оскільки це свідчить про наявність у підприємстваі власних оборотних коштів, що забезпечує його фінансовуі стійкість. Невиконання однієї з перших трьох умові показує на те, що фактична ліквідність балансуі відрізняється від абсолютної.
Можна запропонувати здійснювати оцінкуі ліквідності балансу наступним чином (табл. 2.7і) [30].
Таблиця 2.7
Класифікація типів ліквідностіі балансу
Тип ліквідності балансу	Перспектива	
	Поточна	Короткостроковаі	Довгострокова	
Абсолютний	А1 ≥ П1	А1 ≥ П1+П2і	А1 ≥ П1+П2+П3	
Нормальний	А1+А2і ≥ П1	А1+А2 ≥ П1+П2	А1+А2і ≥ П1+П2+П3	
Критичний	А1+А2+А3і≥ П1	А1+А2+А3 ≥ П1+П2	А1і+А2+А3 ≥ П1+П2+П3	
Кризовий	А1і+А2+А3 ≤ П1	А1+А2+А3 ≤ П1і+П2	А1+А2+А3 ≤ П1+П2+П3і	

Розглянемо динаміку та структуру наявних платіжних засобіві та зобов’язань. Групування активів та пасивів підприємствоі проведемо в                     табл. 2.8 та 2.9.
Таблиця 2.8
Групування активів заі ступенем ліквідності ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» заі 2020 -2022 рр.,
тис. грн (станом наі кінець року)
Групи	Види активів за рівнемі ліквідності	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Відхилен-ня 2022 р. до 2020 р. (+,-)	
А1	Високоліквідні активи	46	22	33	-13і	
А2	Середньоліквіні активи	70482	82175	80298	+9816і	
А3	Низьколіквідні активи	33478	62776	109813	+76335і	

А4	Важколіквідні, або активи, що важко реалізуютьсяі	908	10485	11344	+10436	

Згруповані пасиви заі строками їх погашення подано в табл. 2.9.
Остаточний аналіз ліквідності балансу проводиться шляхомі зіставлення відповідної групи активів та пасивів (табл. 2.10). 
За даними табл. 2.10і можна зробити висновок, що підприємство є фінансовоі не стійким, а його баланс не єі ліквідним, оскільки сума найбільш термінових зобов’язань перевищуєі суму найбільш ліквідних активів. Інші ж нерівностіі відповідають визначеним.

Таблиця 2.9
Групування пасивіві за терміновістю їх погашення  
ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» в 2020 - 2022 рр.,
 тис. грні (станом на кінець року)
Групи	Види пасивіві за терміном оплати	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Відхилен-ня 2022 р. доі 2020 р. (+,-)	
П1	Найбільш строкові зобов’язання	20319і	23138	50064	+29745	
П2	Короткострокові  зобов’язання	0і	1482	2197	+2197	
П3	Довгострокові зобов’язання	269і	2414	1486	+1217	
П4	Постійні пасиви	84326і	128424	147741	+63415	

Таблиця 2.10
Ліквідністьі балансу ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020і - 2022 рр., тис. грн (станом на кінецьі року)
Умовні позначе-ння	Надлишок (+) або нестачаі (-) платіжних засобів	2020 р.	2021 р.	2022і р.	Відхилен-ня 2022 р. до 2020і р. (+,-)	
А1-П1	Високоліквідних активів	-20273	-23116і	-50031	-29758	
А2-П2	Середньоліквідних активів	70482і	80693	78101	+7619	
А3-П3	Низьколіквідних активіві	33209	60362	108327	+75118	
А4-П4	Важколіквіднихі активів	-83418	-117939	-136397	-52979	

Визначаємо загальнийі коефіцієнт ліквідності. Для цього необхідно використати наступнуі формулу:

,                              (2.1)

де А, П – величиниі відповідних груп активів і пасивів, тис. грн;
 - частки відповідних груп активів і пасивів уі їх загальному підсумку, % (табл. 2.11).
Таблицяі 2.11
Питома вага відповідних груп активіві та пасивів ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» заі 2020 - 2022 рр., %
Група активів	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Група пасивів	2020і р.	2021 р.	2022 р.	
А1	0,0	0,0	0,0	П1	19,4	14,9	24,8	
А2	67,2	52,9	39,9	П2	0,0	1,0	1,1	
А3	31,9	40,4	54,5	П3	0,3	1,6	0,7	
ЗПЛ2020 = 14,7;
ЗПЛ2021 = 19,7;
ЗПЛ2022 = 7,4.

Рис. 2.7. Динаміка загального коефіцієнту ліквідностіі
ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020 – 2022і рр.

Негативна динаміка даного показника свідчить проі негативну динаміку ліквідності балансу.
Фінансову стійкість підприємстваі тісно пов’язано із перспективною його платоспроможністю. Їїі аналіз дає змогу визначити фінансові можливості суб’єктаі господарювання на відповідну перспективу.

2.3. Аналітичнаі оцінка фінансової стійкості підприємства

Аналіз фінансової стійкостіі підприємства ґрунтується перш за все на системіі відносних показників – фінансово-економічних коефіцієнтах. Вони розраховуютьсяі як співвідношення абсолютних показників активу і пасивуі балансу підприємства. 
Для оцінки ефективності використання капіталуі підприємства розглядається система коефіцієнтів фінансової стійкості, якіі дають змогу визначити рівень фінансового ризику, щоі пов’язаний зі структурою джерел формування капіталу, аі отже і ступінь фінансової стабільності підприємства ві процесі майбутнього розвитку. Для проведення такої оцінкиі розраховуються та вивчаються в динаміці такі коефіцієнти. 
Проведемо розрахунок та дамо оцінку рівня таі динаміки відносних показників (коефіцієнтів), що характеризують фінансовуі стійкість підприємства (табл. 2.12).
Результати розрахунківі (табл. 2.12) свідчать про зниження рівняі фінансової стійкості підприємства за показниками структури джерелі формування капіталу. Так, значення коефіцієнта фінансової автономіїі вказує на те, що на кінець 2022і р. частка власного капіталу у валюті балансуі становила 73,3 %, що на 7,1і % менше порівняно з 2020 р. (80,4і % у 2020 р.).
Коефіцієнт концентрації позикового капіталуі зріс з 0,196 до 0,267, і є в межах нормативного значення, щоі вказує на відсутність сильної залежності підприємства віді кредиторів. За коефіцієнтом фінансового ризику в 2020і р. на 1 грн власного капіталу припадалоі майже 24 коп. позикового капіталу, в 2022і р. – 21 коп., а отже, існує невисокийі ризик вкладення капіталу в                         ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» Великобагачанського району.  

Таблиця 2.12
Відносніі показники оцінювання фінансової стійкості                            ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» за 2020 – 2022 рр.
Показники	Нормативнеі значення (оптимальна динаміка)	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Відхилення  (+,-) 2022 р. до 2020і р.	
Показники структури джерел формування капіталу	
Коефіцієнті автономії	>0,5	0,804	0,826і	0,733	-0,071	
Коефіцієнт концентрації позиковогоі капіталу	<0,5	0,196	0,174і	0,267	+0,071	
Коефіцієнт фінансового ризикуі	<1	0,244	0,211	0,364і	+0,120	

 Коефіцієнт фінансової стабільності	>1	4,096	4,750	2,749	-1,347і	
Коефіцієнт довгострокового залучення позикових коштів	Зниження	0,003	0,018	0,010	+0,007і	
Коефіцієнт довгострокових зобов’язань	Зниження	0,013	0,089	0,028	+0,015	
Коефіцієнт поточнихі зобов’язань	Підвищення	0,987	0,911	0,972	-0,015	
Коефіцієнт страхування бізнесу	Підвищенняі	0,314	0,335	0,258	-0,056	
Коефіцієнт страхування власного капіталу	Підвищення	0,391	0,405	0,352	-0,039і	
Коефіцієнт страхування статутного капіталу	Підвищення	1647,550і	452,443	452,443	-1195,107	
Показникиі стану оборотних активів	
Коефіцієнт маневреності власного капіталуі	>0,1	0,989	0,918	0,923	-0,066	
Коефіцієнт забезпеченості оборотних активіві власними коштами	>0,1	0,802	0,814	0,717	-0,085	
Коефіцієнт забезпеченостіі запасів власними коштами	>0,5	2,492і	1,879	1,242	-1,250	
Коефіцієнті маневреності власних оборотних коштів	Підвищення	0,001і	0,000	0,000	-0,001	
Показникиі стану основного капіталу	
Коефіцієнт майна виробничого призначенняі	Підвищення	0,053	0,190	0,220і	+0,167	
Коефіцієнт реальної вартості основних засобіві у майні	Підвищення	0,008	0,055і	0,043	+0,034	
Коефіцієнт нагромадження амортизаціїі	Зниження	0,805	0,658	0,658і	-0,147	
Коефіцієнт співвідношення оборотних і необоротнихі активів	Підвищення	114,544	13,827	16,762	-97,782	

Значення коефіцієнта фінансової стабільностіі показує, що протягом досліджуваного періоду власний капіталі не перевищував позиковий капітал, хоча значення даногоі показника має негативну динаміку. Сума власного капіталуі перевищувала позиковий у 2,7 рази наі кінець 2022 р. 
Низькі значення коефіцієнта довгостроковогоі залучення позикових коштів та їх динаміка вказуютьі на незначну залежність підприємства від довгострокових зовнішніхі джерел фінансування. 
Фактичні значення показників стану оборотнихі активів (коефіцієнти маневреності власного капіталу, забезпеченості оборотнихі активів і запасів власними оборотними коштами) суттєвоі перевищують відповідні нормативні значення, тому за цимиі критеріями ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» є фінансовоі стійким підприємством. 
Разом із тим підвищення коефіцієнтаі маневреності власних оборотних коштів вказує на позитивнуі динаміку збільшення частки грошей та їх еквівалентіві у структурі власних оборотних коштів. 
Коефіцієнт майнаі виробничого призначення зріс з 0,053 уі 2020 р. до 0,220 у 2022і р., що демонструє посилення підприємством позицій щодоі забезпеченості майновими ресурсами. Позитивна динаміка спостерігається дляі коефіцієнта реальної вартості основних засобів, який зрісі з 0,008 до 0,043. Які свідчать розрахунки, відбулося скорочення коефіцієнта нагромадження амортизаціїі (з 0,805 до 0,658), щоі вказує на зниження рівня зносу основних засобів. 
За динамікою коефіцієнта співвідношення оборотних і необоротнихі активів підприємство знизило рівень забезпеченості необоротних активіві оборотними активами. Якщо в 2020 р. наі 1 грн необоротних активів припадало 114,5і грн оборотних, то в 2022 р. – 16,7 грн. 
Результати аналізу динаміки відносних показниківі оцінювання фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі» представлено на рис. 2.8.
Рис. 2.8. Динаміка відносних показників оцінювання фінансової стійкостіі
ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020 - 2022і рр. (станом на кінець року)

Отже, післяі проведених розрахунків можна стверджувати, що ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод» за більшістю відносних показників маєі відносно стійкий фінансовий стан та низький рівеньі залежності від кредиторів, але з негативною динамікою.
Методика оцінювання фінансової стійкості підприємств із використаннямі системи відносних показників має і ряд недоліки. Різна спрямованість коефіцієнтів, відмінність у рівнях критичнихі значень часто унеможливлюють чітке їх визначення наі основі типу фінансової стійкості підприємства. Відповідно доі показника забезпечення запасів і витрат власними таі позиченими коштами можна виокремити такі типи фінансовоїі стійкості підприємства [36]:
1) абсолютна фінансова стійкістьі (трапляється на практиці дуже рідко) – в томуі випадку, коли власні оборотні кошти забезпечують запасиі й витрати;
2) нормально стійкий фінансовий стані - сума запасів і витрати забезпечуються сумою власнихі оборотних коштів та довгостроковими позиковими джерелами;
3і) нестійкий фінансовий стан - коли запаси й витратиі забезпечені за рахунок власних оборотних коштів, довгостроковихі позикових джерел та короткострокових кредитів і позик, тобто за рахунок усіх основних джерел формуванняі запасів і витрат;
4) кризовий фінансовий стані - коли запаси й витрати не забезпечуються джереламиі їх формування і підприємство стає на межіі банкрутства.
Із метою визначення типу фінансової стійкостіі суб’єкта господарювання використовується методика, основою якої єі розрахунок системи абсолютних показників забезпеченості запасів джереламиі їх формування.
Використовуючи інформацію форми № 1 «Балансі (Звіт про фінансовий стан)», визначимо та проаналізуємоі тип фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі» Великобагачанського району за 2020 - 2022 рр. (табл. 2.13).
Таблиця 2.13
Визначення іі аналіз типу фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» за 2020 - 2022 рр., тис. грні
Показник	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Відхилення (+;-) 2022 р. від 2020 р.	
Власніі оборотні кошти	83418	117939	136397	+52979	
Довгостроковіі кредити банків	-	-	-	-	
Короткострокові кредити банків	-	-	-	-	
Запаси іі поточні біологічні активи	3588	6353	11669	+8081і	
Наявність власних оборотних коштів і довгострокових зобов’язаньі для формування запасів 	83418	117939	136397	+52979і	
Загальна величина джерел формування запасів 	83418	117939і	136397	+52979	

Надлишок (+) або нестача (-) власних оборотнихі коштів для формування запасів 	79830	111586	124728і	+44898	
Надлишок (+) або нестача (-) власних оборотних коштіві і довгострокових зобов’язань для формування запасів 	79830і	111586	124728	+44898	
Надлишок (+) або нестача (-) загальноїі величини джерел формування запасів 	79830	111586	124728і	+44898	
Тип фінансової стійкості	абсолютний	х	
Коефіцієнті забезпеченості запасів відповідними джерелами формування 	23,249і	18,564	11,689	-11,560	
Надлишокі (+) або нестача (-) відповідних джерел формування на 1і грн запасів, грн	22,3	17,6і	10,7	-11,6	

За результатами проведенихі розрахунків (табл. 2.13) із визначення типуі фінансової стійкості підприємства у 2022 р. порівняноі з 2020 р. власні оборотні кошти збільшилисяі на 52979 тис. грн, довгострокові та  короткостроковіі  кредити протягом досліджуваного періоду були відсутні.
Уі підсумку надлишок власних оборотних коштів для формуванняі запасів значно збільшилася: з 83418 тис. грні у 2020 р. до 136397 тис. грні у 2022 р. Відсутність довгострокових і короткостроковіі кредитів у 2020 - 2022 рр.  забезпечило повнеі покриття запасів. 
Розглянуті методики оцінювання фінансової стійкостіі знайшли широке застосування у ретроспективному аналізі фінансовогоі стану суб’єктів господарювання. Однак для поточного управлінняі фінансовою стійкістю цього недостатньо. Необхідно своєчасно фіксуватиі зміни у результатах фінансово-господарської діяльності підприємстваі з метою попередження і недопущення порушень фінансовоїі рівноваги за рахунок моніторингу і діагностики фінансовоїі стійкості підприємства впродовж періоду діяльності, а неі тільки після складання квартальної чи річної звітності. 
Рис. 2.9. Надлишок (нестача) власних оборотнихі коштів для формування запасів ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» за 2022 - 2022 рр. (станом наі кінець року)
Таким чином, аналіз структури власногоі і позикового капіталу необхідний для оцінювання раціональностіі джерел фінансування діяльності підприємства та його ринковоїі стабільності. 
Цей чинник дуже важливий, по-перше, для зовнішніх користувачів інформації (наприклад, для банків, інвесторів, постачальників ресурсів) у зв’язку з визначеннямі ступеня фінансового ризику і, по-друге, дляі самого підприємства під час обґрунтування перспективних варіантіві організації фінансів і вироблення фінансової стратегії.
Політикаі управління фінансовою стійкістю полягає в тому, щобі не просто забезпечувати певний рівень (абсолютну абоі нормальну) фінансової стійкості, а й сприяти їїі стабільності в довгостроковій перспективі. Виходячи з аналізуі фінансового стану на ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі» не здійснюється управління фінансовою стійкістю, адже абсолютніі показники весь час змінюються і не просліджуєтьсяі стабільна тенденція до утримання абсолютної фінансової стійкостіі підприємства. 
Також існує чітка невідповідність типу фінансовоїі стійкості її відносним показникам, які повністю абоі частково суперечать абсолютним, і за аналізований періоді не відповідають навіть нормативним показникам. 
Відносні показникиі – це найбільш відомий та поширений інструмент аналізу. Коефіцієнти дозволяють оцінити залежність між різними складовимиі фінансової звітності, наприклад, активами та зобов’язаннями чиі витратами та надходженнями, а також їх динаміку. Проте нормативні значення фінансових коефіцієнтів залежать віді галузевих особливостей підприємства, його розмірів (мається наі увазі, величина річного доходу та середньорічна вартістьі активів), а також загальний стан економіки, фазаі економічного циклу. Недоліком застосування аналізу з допомогоюі коефіцієнтів є складність щодо остаточного висновку проі стійкість підприємства, оскільки загальна картина за показникамиі часто неоднорідна. 
Так, якщо за одним параметромі досліджуване підприємство відповідає нормативним значенням, то заі іншими спостерігається протилежна ситуація. Це своєрідний дестабілізаційнийі чинник, який лише посилює суб’єктивність думки аналітика, що здійснює оцінку, тобто його схильність вважатиі певний фактор головним або брати його доі уваги меншою мірою [83]. 
Отже, нами пропонуєтьсяі використання бального методу оцінки відносних показників фінансовоїі стійкості, за яким кожному коефіцієнту, в залежностіі від наближення до нормативного показника, присвоюється відповіднийі бал. Бали за основними показниками підсумовуються іі суб’єкту господарювання присвоюється відповідний клас, за якимі визначається сукупний по показникам рівень фінансової стійкості, платоспроможності та ризику: 
− I клас – фінансово абсолютноі стійке підприємство, кредити якого підкріплені інформацією, якаі дозволяє бути впевненим у поверненні боргів таі виконанні зобов’язань у відповідності з договором. Ліквідністьі та платоспроможність перебуває у нормальному стані. 
− II клас – підприємство з нормальною фінансовою стійкістю, якеі демонструє невеликий рівень ризику по кредитам таі зобов’язанням, свідчить про незначну слабкість фінансових показників. Підприємства даного класу не розглядаються як ризикові. Платоспроможність та ліквідність підприємства перебуває у нормальномуі стані. 
− ІІІ клас – фінансово нестійке підприємство, наі якому не передбачається втрата засобів, проте повнеі погашення процентів при виконанні зобов’язань є сумнівним.
− IV клас – передкризовий стан, підприємство потребує особливоїі уваги, так як присутній ризик втрати платоспроможності. 
− V клас – кризове підприємство найвищого рівня ризику, практично не платоспроможне. 
Розрахунок бального методу оцінкиі фінансової стійкості підприємства наведений в табл. 2.14. 
Таблиця 2.14
Класифікація бального методуі оцінки фінансової стійкості підприємства
Показник	Границі класіві відповідно до критеріїв	
	I клас	II класі	III клас	IV клас	V клас	
Коефіцієнті абсолютної ліквідності	0,5 і > = 20 баліві	0,4 і > = 16 балів	0,3і = 12 балів	0,2 = 8 балів	0,1 = 4 бали	< 0,1 = 0 баліві	
Коефіцієнт швидкої ліквідності	1,5 і > = 18і балів	1,4 = 15 балів	1,3і = 12 балів	1,2 : 1,1 = 9і : 6 балів	1,0 = 3 бали	< 1і = 0 балів	
Коефіцієнт поточної ліквідності	2 іі > = 16,5 балів	1,9 : 1,7і = 15 : 12 балів	1,6 : 1,4і = 10,5 : 7,5 балів	1,3і : 1,1 = 6,6 : 1,8 баліві	0,4 = 1 бал	< 1 = 0 баліві	
Коефіцієнт автономії	0,6 і > = 17 баліві	0,59 : 0,54 = 16,2 : 12,2 балів	0,53 : 0,43 = 11,4 : 7,4 балів	0,47 : 0,41= 6,6 : 1,8 балів	0,4 = 1 бал	< 0,4 = 0 баліві	
Коефіцієнт забезпечення власними оборотними коштами	0,5і і > = 15 балів	0,4 = 12 баліві	0,3 = 9 балів	0,2 = 6і балів	0,1 = 3 бали	< 0,1і = 0 балів	
Коефіцієнт фінансової незалежності в частиніі формування запасів і витрат	1 і > = 13,5 балів	0,9 = 11 балів	0,8 = 8,5 балів	0,7 : 0,6 = 6,0 : 3,5 балів	0,5 = 1 бал	< 0,5 = 0 баліві	
Кількість балів	100 : 85,3	85,2і : 63,5	63,4 : 56,4	56,3 : 27,1	27 : 14	-	

Застосуємо бальнийі метод оцінки фінансової стійкості до                                ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод»(табл. 2.15).
Отже, провівшиі бальну (рейтингову) оцінку фінансової стійкості, можна зробитиі висновок, що протягом досліджуваного періоду                      ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод»мало другий клас своєї фінансовоїі стійкості.
Поряд із цим оцінювання фінансової стійкостіі передбачає аналіз факторів формування показників, які характеризуютьі стабільність функціонування підприємства з позиції забезпечення прибутковостіі операційної діяльності [41]. 
Таблиця 2.15
Оцінкаі показників фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі»
 за 2020 – 2022 рр. за бальним методомі
Показник	2020 р.	2021 р.	2022 р.	
	значення	кількість балів	значення	кількість балів	значенняі	кількість балів	
Коефіцієнт абсолютної ліквідності	0,002і	0	0,001	0	0,001	0і	
Коефіцієнт швидкої ліквідності	3,471	18	3,339	18	1,537	18	
Коефіцієнт поточноїі ліквідності	5,119	16,5	5,888і	16,5	3,638	16,5	
Коефіцієнті автономії	0,804	17	0,826	17і	0,733	17	

 Коефіцієнт забезпечення власними оборотнимиі коштами	0,802	15	0,814	15і	0,717	15	
Коефіцієнт фінансової незалежності ві частині формування запасів і витрат	1,244і	13,5	1,211	13,5	1,364	13,5	
Кількість балів	х	80і	х	80	х	80	
Клас	х	II клас	х	II клас	х	II класі	

Серед цих показників чільне місце належить порогуі рентабельності та запасу фінансової стійкості, розрахунок якихі проводиться за інформацією форми № 2 «Звіт проі фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)».
Важливоюі методичною проблемою для об’єктивності розрахунків є поділі операційних витрат на змінні і постійні витрати. Змінні витрати – це витрати, величина яких змінюєтьсяі пропорційно зміні обсягів виробництва (реалізації) продукції. 
Постійніі витрати – це витрати, що не мають прямоїі залежності від результатів господарської діяльності та неі залежать від обсягів виробництва.
Поріг рентабельності – цеі вартісний показник, який характеризує суму операційного доходу, що забезпечує повне покриття операційних витрат, тобтоі беззбитковість операційної діяльності підприємства.
В табл. 2.16 зробимо потрібні розрахунки та визначимо порігі рентабельності та запас фінансової стійкості підприємства ТОВі «Великобагачанський комбікормовий завод» за 2020 - 2022 рр.
Таблиця 2.16
Показники порогу рентабельності таі запасу фінансової стійкості                      ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі» за 2020 - 2022 рр.
Показник	2020 р.	2021 р.	2022 р.	Відхилення (+,-)
2022 р. до
2020 р.	
				абсолю-тне	відносне, %	
Операційнийі дохід, тис. грн	71538	77307	127261	+55723і	+77,9	
Операційні витрати, тис. грн	48644і	90564	106588	+57944	в 2,2 р.б.	
у тому числі:                                        						
а) змінні витратиі	15769	49589	67271	+51502	в 4,3і р.б.	
б) постійні витрати	32875	40975і	39317	+6442	+19,6	
Прибуток (збиток) віді операційної діяльності, тис. грн	22894	-13257	20673і	-2221	-9,7	
Маржинальний доход, тис. грні	55769	27718	59990	+4221	+7,6	
Часткаі (коефіцієнт) маржинального доходу в операційному доході 	0,8	0,4	0,5	-0,3і	х	
Поріг рентабельності, тис. грн	42171	114281і	83406	+41235	+97,8	
Частка порогу рентабельностіі в операційному доході, %	58,9	147,8і	65,5	+6,6	х	
Зона фінансовоїі стійкості, тис. грн	29367	-36974	43855	+14488і	+49,3	
Запас фінансової стійкості, % 	41,1і	-47,8	34,5	-6,6	хі	

За інформацією наведеною в табл. 2.16і у 2022 р., порівняно з 2020 р. операційний дохід збільшився на 77,9 % (55723і тис. грн), а операційні витрати зросли ві 2,2 рази. Така динаміка доходів таі витрат спричинила скорочення прибутку від операційної діяльностіі на 2221 тис. грн або 9,7і %. Серед операційних витрат змінні витрати зросли наі 51502 тис. грн (в 4,3 разиі), а постійні витрати - на 6442 тис. грні (на 19,6 %). 
Частка порогу рентабельності зрослаі на 6,6 %, що є позитивним зі точки зору оцінки фінансової стійкості. Так, якщоі в 2020 р. для покриття операційних витраті використовувалось сума операційного доходу, що становила 58,9 % від фактичного доходу, то вже ві 2022 р. – відповідно 65,5 %. 
Запас фінансовоїі стійкості підприємства в 2020, 2022 рр. маєі позитивні значення (рис. 2.11) і наі кінець 2022 р. становив 34,5 % свідчитьі про стабільність роботи підприємства за критерієм забезпеченняі прибутковості операційної діяльності.
Розглянуті методики оцінювання фінансовоїі стійкості знайшли широке застосування у ретроспективному аналізіі фінансового стану суб’єктів господарювання.

Рис. 2.11. Динаміка запасу фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» за 2020 - 2022 рр., %
Однак дляі поточного управління фінансовою стійкістю цього недостатньо. Необхідноі своєчасно фіксувати зміни у результатах фінансово-господарськоїі діяльності підприємства з метою попередження і недопущенняі порушень фінансової рівноваги за рахунок моніторингу іі діагностики фінансової стійкості підприємства впродовж періоду діяльності, а не тільки після складання квартальної чиі річної звітності. 

Розділ 3
Основні напрямки забезпеченняі фінансової стійкості підприємства та шляхи її підвищенняі

3.1. Моделювання стратегії управління фінансовою стійкістюі 

Управління фінансовою стійкістю суб’єкта господарювання є системоюі принципів, методів та прийомів розроблення і реалізаціїі управлінських рішень, що пов’язані із забезпеченням постійногоі зростання прибутку, збереженням платоспроможності і кредитоспроможності, підтриманнямі фінансової рівноваги. Зрозуміло, що управління фінансовою стійкістюі підприємства та її стратегічна націленість має своїі певні особливості. Зокрема [25]: 
- по-перше, відповідаєі ознакам підпорядкованості до загальної системи управління господарськоі-фінансовою діяльністю всього підприємства; 
- по-друге, залежитьі від економічних особливостей конкурентного середовища та організаційноі-правової форми функціонування підприємства; 
- по-третє, завждиі має зв’язок з постійною дією певних фінансовихі ризиків погіршення економічної урегульованості використання ресурсного потенціалу. 
На нашу думку, процес стратегічного управління фінансовоюі стійкістю суб’єкта господарювання доцільно розглядати на основіі економічних принципів, що адекватні умовам та особливостямі на різних рівнях господарської діяльності. Враховуючи економічніі можливості підприємств в умовах ринкового середовища, намиі пропонуються наступні принципи стратегічного управління фінансовою стійкістюі досліджуваного підприємства (табл. 3.1).
З врахуваннямі сутності та принципів управління фінансовою стійкістю сільськогосподарськихі підприємств формуються його стратегічні цілі. Зокрема, стратегічніі цілі управління фінансовою стійкістю належать більшою міроюі до напряму зміцнення становища підприємства в галузі, збереження і підвищення її довгострокових конкурентних позиційі на ринку. 
Таблиця 3.1
Принципи стратегічногоі управління фінансовою стійкістю підприємства

Принципи стратегічного управління фінансовою стійкістю підприємства	
Загальні	Специфічні	
системність управління фінансовою стійкістю	врахування рівня фінансових ризиків	
комплексний характер формування управлінських рішень	інтегрованість із загальною системою управління підприємством	
гнучкість процесу управління фінансовою стійкістю	орієнтованість на стратегічні цілі розвитку підприємства	
науковість методів оцінки фінансової стійкості	високий динамізм управління фінансовою стійкістю	
оптимальність вибору найбільш економічно вигідного варіанта при плануванні, що базується на альтернативній основі	постійне зростання інтенсивності обороту грошових потоків	
взаємна внутрішньогосподарська і внутрішньовідомча узгодженість планів та координація дій ефективного використання фінансових ресурсів	соціальна орієнтованість скерування грошових ресурсів на економічний розвиток	
визначення провідних ланок і напрямів першочергового спрямування коштів		

Дані цілі, які правило, встановлюються на більш середньострокові періоди таі орієнтовані на досягнення економічного результату в доситьі недалекому майбутньому.
На нашу думку, під часі визначення системи цілей управління фінансовою стійкістю підприємстваі потрібно використовувати комплексний підхід, як відображення економічнихі можливостей суб’єкта господарювання відповідно до змін конкурентногоі ринкового середовища. Це можна забезпечити за допомогоюі побудови так званого «дерева цілей», де встановлюютьсяі конкретні цілі, що покладені в основу певнихі видів діяльності. 
«Дерево цілей» управління фінансової стійкостіі – це наочне графічне зображення підпорядкованості та взаємозв’язкуі цілей, що демонструє розподіл стратегічної мети наі підцілі, завдання та окремі дії. При цьому, основною ідеєю щодо побудови «дерева цілей» управлінняі фінансовою стійкістю підприємства є декомпозиція, що використовуєтьсяі для того, щоб пов’язати стратегічну мету зіі способами її досягнення, сформульованими у вигляді завданьі для окремих виконавців. 
Сформуємо «дерево цілей» управлінняі фінансовою стійкістю для         ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі»(рис. 3.1).

Генеральна мета: забезпечення фінансової безпеки та стабільності функціонування і розвитку підприємства у довгостроковій перспективі в межах допустимого рівня ризику

основні цілі

збалансованість активів та пасивів

збалансованість доходів та витрат

збалансованість грошових потоків

достатність власного капіталу, гнучка структура капіталу, організація руху капіталу, забезпеченість власного капіталу для фінансування оборотних активів

достатній рівень рентабельності, зміна структури витратомісткості господарського процесу, збільшення обсягу товарообороту

забезпечення платоспроможності та самофінансування, зниження дебіторської заборгованості, забезпеченість кредитоспроможності

допоміжні цілі

Рис. 3.1. «Деревоі цілей» стратегічного управління фінансовою стійкістю       ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод»

Оскільки основна мета, основні іі допоміжні цілі служать основою для всіх наступнихі етапів розроблення стратегії, вибір їх є першимі і найвідповідальнішим рішенням при стратегічному управлінні фінансовоюі стійкістю підприємства. Доцільно відзначити, що у системіі стратегічного управління фінансовою стійкістю важливу роль відіграєі визначення головної мети, оскільки саме вона, головнаі (генеральна) мета, визначає концепцію розвитку підприємства, основніі напрями його ділової активності та служить орієнтиромі у середовищі ринкових перетворень.
Дослідимо погляди науковціві на головну мету управління фінансовою стійкістю. Результатиі дослідження узагальнено та представлено в табл. 3.2.
Таблиця 3.2
Принципи стратегічного управлінняі фінансовою стійкістю підприємства

Автори	Зміст головної мети управління фінансовою стійкістю 	
Л. Т. Гіляровська та А. О. Вєхорєва	вважають, що метою управління фінансовою стійкістю підприємства є підтримка його фінансової рівноваги, уникнення ризиків для інвесторів і кредиторів та оцінка його заборгованості	
Г. В. Козаченко, А. Е. Воронкова, В. Ю. Медяник та В. В. Назарова	головною метою механізму управління фінансовою стійкістю підприємства вважають забезпечення створення ефективної системи взаємодії, яка, з одного боку, не має збиткових зв’язків, що уповільнюють роботу підприємства, а з іншого – включають всі ті зв’язки, відсутність яких призвела б до порушення заданих параметрів	
О. В. Єфімова, О. С. Стоянова, Д. В. Шиян, Н. І. Строченко	головним завданням управління фінансовою стійкістю підприємства вважають забезпечення оптимальної структури його активів, що дасть змогу забезпечити платоспроможність підприємства та, як результат, його фінансову стійкість	

Головна мета управління фінансовоюі стійкістю досліджуваного підприємства завжди поєднана з головноюі метою фінансового менеджменту загалом, реалізується з неюі в єдиному комплексі заходів та виступає які забезпечувальна до неї. 
На нашу думку, головноюі метою управління фінансовою стійкістю підприємства є забезпеченняі фінансової безпеки та стабільності функціонування і розвиткуі підприємства у довгостроковій перспективі в межах допустимогоі рівня ризику. 
Відповідно, забезпечення високого рівня фінансовоїі стійкості підприємства в процесі його розвитку таі функціонування забезпечується формуванням оптимальної та гнучкої структуриі капіталу, забезпеченням постійної платоспроможності та ліквідності, збалансуваннямі грошових потоків, забезпеченням кредитоспроможності, вільним маневрування грошовихі коштів, забезпеченням оптимальної структури активів та постійнимі стабільним перевищення доходів над витратами.
3.2. Оптимізація структури капіталу

Процес оптимізації структури капіталуі підприємства має здійснюватися на основі формування цільовоїі структури капіталу – співвідношення власних та запозичених фінансовихі коштів підприємства, яке дозволяє повною мірою забезпечитиі досягнення вибраного критерію її оптимізації. Однозначного визначенняі  поняття оптимальної структури капіталу немає, оскільки різніі автори трактують оптимальність структуризації капіталу диференційовано заі певними критеріями та показниками. Одні автори даютьі тлумачення оптимальної структури капіталу як певного співвідношенняі власного та запозиченого капіталу, яке призводить доі максимізації вартості акцій підприємства. Тобто критерієм визначенняі оптимальності структури капіталу ця група авторів визначаютьі максимальну ціну акцій підприємств. 
Інша група авторіві до критерія оптимізації відносить співвідношення власного таі запозиченого капіталів виділяє вартість підприємства (фірми) ві цілому. За твердженням цих авторів, метою оптимізаціїі структури капіталу суб’єкта господарювання є формування оптимальногоі співвідношення різних джерел фінансування діяльності підприємства, приі якому максимізується вартість самого суб’єкта [7].
Уі розвитку критерію визначення оптимальності структури капіталу суб’єктаі господарювання деякі автори звертають увагу на виділенніі ще одного критеріального аспекту, який і максимізуєі вартість підприємства. Це співвідношення рентабельності власного капіталуі та фінансової стійкості підприємства. Цей критерій виділеноі такими авторами, як І. О. Бланк, О. В. Павловська, Т. Г. Притуляк та іншими. Таким чином, оптимальна структура капіталу – це такеі співвідношення використання власних та запозичених коштів, приі якому забезпечується найбільша ефективна пропорційність між коефіцієнтомі фінансової рентабельності та коефіцієнтом фінансової стійкості суб’єктаі господарювання, тобто максимізується його ринкова вартість [2і]. 
Поділяючи точки зору цієї групи авторів, зауважимо, що саме максимальність одночасного зростання рентабельності власногоі капіталу та фінансової стійкості підприємства є найбільші змістовним аспектом розкриття оптимальності співвідношення структурних елементіві капіталу.
Так, найбільш детально проблему розглянуто І. О. Бланком, зокрема, ним виділено: 1) методі оптимізації структури капіталу за критерієм максимізації рівняі прогнозованої фінансової рентабельності (рентабельності власного капіталу); 2і)	метод оптимізації структури капіталу за критерієм мінімізаціїі його вартості; 3)	метод оптимізації структури капіталуі за критерієм мінімізації рівня фінансових ризиків [2і]. 
Характеристику методів оптимізації структури капіталу подано ві табл. 3.3.
Таблиця 3.3
Характеристикаі методів оптимізації капіталу
Метод оптимізації	Характеристика методуі	
Оптимізація структури капіталу шляхом управління величиною ефектуі фінансового левериджу.	Ефект фінансового левериджу визначає відсотокі збільшення прибутковості власного капіталу за рахунок залученняі позикових коштів в обіг. Такий метод визначає, що найбільш ефективним буде таке співвідношення власногоі та позикового капіталу, за якого приріст чистоїі рентабельності власного капіталу та ефект фінансового левериджуі буде мати найбільше значення.	

Оптимізація структури капіталуі з метою мінімізації рівня фінансового ризику таі термінів залучення капіталу	Дана модель пов’язана зі вибором більш дешевих варіантів фінансування різних групі активів підприємства за допомогою консервативного, агресивного, компромісногоі підходу.	
Оптимізація структури капіталу за критерієм мінімальноїі його вартості	Метод передбачає оцінку власного таі позикового капіталу за окремими його елементами, аі також оцінку капіталу за його середньозваженою вартістю.	

Найбільш раціональним, з точки зору досягнення оптимальностіі співвідношення структурних елементів капіталу суб’єкта господарювання, можеі бути метод, який базується на одночасній максимізаціїі зростання рентабельності власного капіталу та рівня фінансовоїі стійкості.
Проте, варто зауважити, що дані методиі оптимізації структури капіталу мають ряд недоліків. Зокрема:
-	розглядається здебільшого одна група витрат – плата заі використання позикових коштів. Інші витрати, пов’язані ізі залученням і використанням коштів, при аналізі неі враховуються, незважаючи на те, що їхній розмірі також може бути досить вагомим;
-	при виборіі способів фінансування не враховується фактор часу;
-	уі процедурі вибору оптимального варіанту не використовуються методиі оптимізації вартості фінансування.
Визначення оптимальної структури капіталуі для кожного підприємства означає здійснення компромісного виборуі між ризиками та дохідністю. Кожний суб’єкт господарюванняі повинен обирати найбільш прийнятну для нього політикуі оптимізації структури капіталу при цьому врахувати ряді факторів, що обумовлені внутрішніми умовами функціонування підприємства, в тому числі розміщенням джерел коштів ві активах суб’єкта, швидкістю обороту коштів, структурою витраті тощо.
Оптимізація структури капіталу за критерієм мінімізаціїі його вартості. Процес оптимізації базується на попереднійі оцінці власного та позикового капіталу при різнихі умовах його залучення та здійсненні розрахунків середньозваженоїі вартості капіталів. Вирішення задачі побудовано на виявленніі тенденції зміни ціни кожного джерела ресурсів приі зміні фінансової структури підприємства. 
Згідно з дослідженнямиі провідних вчених, зростання частки позикових коштів уі загальній сумі джерел супроводжується більш швидкими темпамиі зростання ціни власного капіталу, ніж ціни позиковихі коштів. 
Виходячи з того, що ціна позиковихі коштів дещо нижча, ніж власних, стверджують, щоі існує оптимальна структура капіталу, що мінімізує їхнюі середньозважену ціну, а відповідно, максимізує ціну підприємства.
Ціна підприємства має важливе значення для досягненняі стратегічної мети підприємства, так як її зростанняі призводить до зростання цінності підприємства, його привабливостіі з точку зору власників майна. 
Але оптимізаціяі структури капіталу за критерієм мінімізації середньозваженої ціниі капіталу має недолік, так як не враховуєі впливу сформованої структури на результативні показники діяльностіі підприємства.
Оптимізація структури капіталу за критерієм мінімізаціїі рівня фінансових ризиків. 
Цей метод пов’язаний зі підбором більш дешевих джерел фінансування активів дляі підприємства. З цією метою всі активи підприємстваі поділяються на такі три групи: а) необоротніі активи; б) постійна частина оборотних активів (незнижуванийі мінімум оборотних активів, необхідний підприємству для здійсненняі поточної операційної діяльності); в) змінна частина оборотнихі активів.
Існує три підходи до фінансування різнихі груп активів підприємства: консервативний, помірний та агресивний.
При консервативному підході приблизно 50 % змінної частиниі оборотних активів формується за рахунок короткострокових зобов’язань, інші 50 % змінної частини, постійна частина оборотнихі активів та необоротні активи покриваються власним капіталомі та довгостроковими зобов’язаннями.
При помірному підході 100і % змінної частини оборотних активів формується за рахунокі короткострокових зобов’язань, а 100 % постійної частини – заі рахунок власних коштів, що дозволяє встановити конкретніі його значення на майбутній період. В процесіі такого вибору враховуються індивідуальні особливості діяльності кожногоі підприємства. Заключне рішення по даному питанню дозволяєі сформувати на прогнозований період найбільш прийнятну дляі підприємства структуру капіталу.
При агресивному підході 100і % змінної частини та 50 % постійної оборотних активіві формується за рахунок короткострокових зобов’язань, решта постійноїі частини оборотних активів та необоротні активи фінансуютьсяі за рахунок власного капіталу та довгострокових зобов’язань.
Враховуючи, що на сучасному етапі довгострокові позикиі підприємствам практично не надаються, тоді обрана модельі фінансування активів буде представляти співвідношення власного таі позикового (короткострокового) капіталу, тобто оптимізувати його структуруі з цих позицій. Формування показника цільової структуриі капіталу. 
Граничні межі максимально рентабельної та мінімальноі ризикової структури капіталу дозволяють визначити поле виборуі його конкретних значень на плановий період. Ві процесі цього вибору враховуються раніше розглянуті фактори, що характеризують індивідуальні особливості діяльності даного підприємства. 
Остаточне рішення, що приймається по цьому питанню, дозволяє сформувати на майбутній період показник «цільовоїі структури капіталу», у відповідності з яким будеі здійснюватися наступне його формування на підприємстві шляхомі залучення фінансових коштів з відповідних джерел.
Уі фінансовому аналізі процес оптимізації структури активів іі пасивів підприємства з метою збільшення прибутку називаєтьсяі левериджем. З економічної точки зору леверидж розглядаєтьсяі як певний фактор, незначна зміна якого можеі привести до суттєвих змін результативних показників. 
Отже, леверидж – це важіль, незначною зміною якого можнаі суттєво змінити результати виробничо-фінансової діяльності підприємства. Левериджем називають важіль впливу на зміну структуриі активів і пасивів балансу з метою отриманняі приросту прибутку [17]. 
Проведемо розрахунок ефекту фінансовогоі левериджу для досліджуваного підприємства (табл. 3.4і). За основу приймаємо дані                      ТОВ «Великобагачанський комбікормовийі завод» за 2022 р. 

Таблиця 3.4і
Розрахунок ефекту фінансового левериджу для ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод»
Показник	Варіант 1	Варіант 2і	Варіант 3	
Джерела формування капіталу (в середньомуі за рік), тис. грн	 х	178473	 хі	 х	178473	 х	 х	178473	 х	
Власнийі капітал, тис. грн	 х	133855	 х	 хі	89237	 х	 х	44618	 х	
Позиковий капітал, тис. грн	 х	44618	 х	 х	89237і	 х	 х	133855	 х	
Частка позикового капіталу, %	 х	25	 х	 х	50	 х	 хі	75	 х	
Співвідношення позикового і власного капіталуі	 х	0,33	 х	 х	1,00і	 х	 х	3,00	 х	
Валовий прибуток, тис. грн	24475	27194	29913	183297	203663і	224029	183297	203663	224029	
Темп приросту валовогоі прибутку, %	-10,00	0,00	10,00і	-10,00	0,00	10,00	-10,00	0,00	10,00	
Сплачені процентиі (26,79 %)*, тис. грн	11953	11953	11953і	23906	23906	23906	35860	35860	35860	
Податокі на прибуток (18 %), тис. грн	4405	4895і	5384	32993	36659	40325	32993	36659	40325і	
Чистий прибуток, тис. грн	8116	10346	12576і	126397	143097	159798	114444	131144	147844	
Темпі приросту чистого прибутку, %	27,5	х 	21,6	13,2	х 	11,7	14,6	х 	12,7	
Коефіцієнт фінансового левериджуі	х 	-2,748	 х	 х	1,167і	 х	 х	1,273	 	

* 26,79 % середнійі рівень відсоткової ставки за 2022 р. встановленийі НБУ (офіційні дані сайту НБУ)

	Коефіцієнт фінансовогоі левериджу визначається як відношення темпу приросту чистогоі прибутку (%) до темпу приросту валового прибутку.
Якщоі при розрахунках приймати відсоткову ставку 26,79і % (середнє значення для 15 банків України ві 2022 р.), то коефіцієнт фінансового левериджу становитимеі (рис. 3.2):
КФЛ1 = -2,748, 
КФЛ2і = 1,167,
КФЛ3 = 1,273.
Рис. 3.2. Динаміка коефіцієнту фінансового левериджу при різнихі рівнях відсоткових ставок

За результатами проведених розрахунківі можна зробити висновки, що із зростанням часткиі позикового капіталу зростає і коефіцієнт фінансового левериджу, що свідчить про зростання ступеня фінансового ризикуі інвестування за умови зростання плеча фінансового важеля, тобто співвідношення. За результатами розрахунків видно, щоі у випадку, коли позиковий капітал складатиме більшеі 50 %, то це є збитковим для підприємства.
Отже, для успішної, рентабельної роботи підприємства, дляі забезпечення високого рівня його конкурентоспроможності, а такожі для забезпечення фінансової стійкості на підприємстві більшуі частку фінансових ресурсів повинен становити власний капітал, хоча залучення додаткових кредитних ресурсів не призведеі до великих втрат за сталих тенденцій розвиткуі підприємства та відсотковій ставці за користування кредитнимиі ресурсами. 
Вирішення проблеми визначення розміру кредитних ресурсів, що залучаються, залежить від розрахунку оптимального співвідношенняі позикових та власних коштів, яке б максимізувалоі фінансову рентабельність підприємства і знижувало середньозважену цінуі капіталу (що підвищить ціну підприємства), від обранняі «найдешевшої» політики фінансування активів (мінімізації рівня фінансовихі ризиків) та від формування цільової структури капіталу.
Підсумовуючи вищезазначене, хотілося б відмітити, що обсягиі та склад фінансових ресурсів залежить від родуі діяльності підприємства, від його розміру, а такожі від обсягів його виробництва. Наявність фінансових ресурсіві у необхідному обсязі, їх ефективне використання визначаютьі платоспроможність, фінансову стійкість, ліквідність підприємства. 
Проблемними питаннямиі для підприємств виступають ті, що пов’язані зі формуванням власного капіталу, залученням позичкового капіталу, щоі вимагає оцінки раціональності їх співвідношення. Тому переді підприємством постає завдання ефективності формування та використанняі ресурсів, пошуку резервів збільшення власних фінансових ресурсіві для забезпечення роботи підприємства в цілому.

3.3. Напрями забезпечення платоспроможності та фінансової стійкостіі підприємства

В умовах постійно змінної ринкової економікиі від підприємства вимагається підвищення ефективності виробництва, конкурентоздатностіі продукції і послуг на основі введення ві дію досягнень науково-технічного прогресу, ефективних таі раціональних форм господарювання і управління виробництвом, активізаціїі підприємництва і тому подібне. Фінансова стабільність державиі визначається, перш за все, фінансовою стійкістю суб’єктіві господарювання, а особливе місце агропромислового комплексу таі аграрного сектора в народному господарстві визначає необхідністьі забезпечення фінансової стійкості сільськогосподарських підприємств. 
Стійкість підприємстваі є якісною характеристикою його стану, індикатором йогоі «здоров’я», основою його життєздатності і підгрунтям стабільностіі на ринку і розвитку у конкурентному  ринковомуі середовищі. Фінансова стійкість сільськогосподарського підприємства перебуває піді дією різноманітних фінансово-економічних факторів. Проте важливимі є усвідомлення того, що фінансова стійкість - цеі ще й така властивість підприємства, яка дозволяєі долати всі виробничо-економічні перешкоди і зберігатиі своє фінансове положення [16].
Умовою життєздатності підприємстваі й основою його розвитку на конкурентному ринкуі є його  стійкість . На неї впливають різніі причини - як внутрішні: виробництво дешевої продукції таі надання послуг, які мають попит, міцне становищеі підприємства на ринку, високий рівень матеріально-технічноїі оснащеності виробництва і застосування передових технологій,  налагодженістьі економічних зв’язків із партнерами, ритмічність кругообігу засобів, ефективність господарських і фінансових операцій, незначний ступіньі ризику в процесі здійснення виробничої і фінансовоїі діяльності тощо; так і зовнішні: податкова політикаі держави та ринкова кон’юнктура. 
Фінансова стійкість - цеі комплексне поняття, яке в першу чергу пов’язанеі з відповідною структурою активів і пасивів підприємств, ефективністю їх використання. Від рівня фінансової стабільностіі багато в чому залежить конкурентоспроможність підприємств, їхі потенціал у діловому співробітництві, ефективність реалізації економічнихі інтересів усіх учасників фінансових відносин. 
Відомо, щоі стабільний розвиток економіки неможливий без поліпшення фінансовогоі стану підприємств, інакше будь-які позитивні зміниі виявляються тимчасовими, а економічне зростання знову змінитьсяі на кризу. Стійкого фінансового стану досягають приі достатності власного капіталу, добрій якості активів, достатньомуі рівні рентабельності з урахуванням операційного і фінансовогоі ризиків, при достатності ліквідності, стабільних доходах іі широких можливостях залучення позикових коштів.
Для забезпеченняі фінансової стійкості у підприємства має бути гнучкаі структура капіталу, вміння організувати його рух уі такий спосіб, щоб забезпечити постійне перевищення доходіві над витратами з метою збереження платоспроможності іі створення умов для самофінансування .
Фінансовий стан суб’єктаі господарювання, його стійкість і стабільність залежать віді результатів його виробничої, комерційної і фінансової діяльності. В тому випадку, якщо виробничий і фінансовийі плани успішно виконуються, то це позитивно впливаєі на фінансове становище суб’єкта господарювання. І навпаки, внаслідок спаду обсягів виробництва та реалізації відбуваєтьсяі зростання собівартості продукції, зменшення виручки і сумиі прибутку і, як результат, - погіршення фінансового стануі підприємства і зниження його платоспроможності. Стійке фінансовеі становище, впливає на виконання виробничих планів іі забезпечення потреб виробництва необхідними  ресурсами. Тому фінансовуі діяльність підприємства, як складову господарської діяльності, маєі бути зорієнтовано на забезпечення планомірного надходження іі витрат грошових ресурсів, виконання розрахункової дисципліни, досягненняі раціональних пропорцій елементів капіталу та найбільш ефективнеі його використання. 
Ефективне управління внутрішніми факторами діяльностіі суб’єкта господарювання та для підвищення фінансової стійкостіі має передбачати наступне [32]: 
- оптимізацію складу іі структури активів підприємства, раціоналізацію їх обороту; 
- ефективнеі розміщення власних фінансових ресурсів та мобілізацію залученогоі капіталу; 
- забезпечення самофінансування за рахунок прибутку, оптимізаціїі податкових платежів, ефективної амортизаційної політики; 
- ліквідацію заборгованостіі підприємства. 
Створення сприятливого зовнішнього середовища для підвищенняі фінансової стійкості сільськогосподарських підприємств слід здійснювати заі напрямками: 
- формування багатоукладної аграрної економіки, забезпечення свободиі вибору нових організаційно-правових форм господарювання наі основі удосконалення земельних та майнових відносин власності; 
- надання правовому забезпеченню більшої динамічності, якості іі соціально-економічної результативності; 
- удосконалення  системи управління аграрноюі сферою; удосконалення системи оподаткування, цінової політики, кредитноїі системи; 
- ліквідація заборгованості і належний страховий захисті сільськогосподарських товаровиробників; 
- розвиток інфраструктури агропромислового ринку.
Ві умовах організації ринкових форм господарювання перед досліджуванимі підприємствами стоїть проблема зміцнення фінансової стійкості. Зміцненняі рівня фінансової стійкості ТОВ «Великобагачанський комбікормовий заводі» можливе за умови досягнення оперативних цілей. Ві умовах кризи основними операційними цілями є: 
-  усуненняі неплатоспроможності підприємства;
- відновлення фінансової стійкості підприємства; 
- змінаі фінансової стратегії з метою прискорення економічного зростання;
- збільшення обсягу позитивного грошового потоку; 
- зниження обсягіві споживання інвестиційних ресурсів підприємства у поточному  періоді.
Усунення неплатоспроможності підприємства – це найважливіше завдання, оскількиі коли підприємство може своєчасно погасити свої боргиі перед кредиторами, то це свідчить про встановленняі системи розрахунків і попереджує виникнення процедури банкрутства. Не дивлячись на те, що неплатоспроможність підприємстваі може бути усунена і за рахунок виконанняі низки фінансових заходів, фактори, які призвели доі неплатоспроможності, можуть залишатись без змін.
Основні оперативніі цілі досягнення платоспроможності досліджуваного підприємства є: збільшенняі величини грошових активів, які забезпечують покриття поточнихі зобов’язань; скорочення обсягів  поточних  фінансових зобов’язань (які зовнішніх так і внутрішніх) підприємства.
Отже, можнаі сказати, що фінансова стійкість - комплексне поняття, якеі перебуває під впливом різноманітних фінансово-економічних процесів, тому їх слід визначити як такий стані фінансових ресурсів підприємства, результативності їхнього розміщення іі використання, при якому забезпечується розвиток виробництва чиі інших сфер діяльності на основі зростання прибуткуі й активів при збереженні платоспроможності й  кредитоспроможності. 
Фінансова стійкість відображає такий стан його фінансовихі ресурсів і такий ступінь їхнього використання, приі якому підприємство, вільно маневруючи грошовими засобами,  здатнеі забезпечити безперебійний процес виробництва й реалізації продукції, а також затрати на його розширення йі оновлення. 

ВИСНОВКИ

Виконавши дослідження, присвяченого оцінці фінансовоїі стійкості підприємства, можна зробити наступні висновки:
1. Фінансова стійкість – це такий стан підприємства, заі якого забезпечується стабільна фінансова діяльність, постійне перевищенняі доходів над витратами, вільний обіг грошових коштів, ефективне управління фінансовими ресурсами, безперервний процес виробництваі і реалізації продукції, розширення й оновлення виробництва, оскільки дане визначення охоплює аналіз всіх сфері діяльності підприємства, що і включає в себеі поняття «фінансова стійкість». 
Аналіз щодо трактування поняттяі «фінансова стійкість» дає змогу визначити, що данаі категорія розглядається у вузькому та широкому значеннях. Так, у вузькому значенні фінансову стійкість розглядаютьі як одну з складових оцінки фінансового стануі підприємства, яка характеризує «такий стан підприємства, колиі обсяг його майна (активів) достатній для погашенняі зобов’язань, тобто підприємство є платоспроможним». 
В широкомуі розумінні поняття «фінансова стійкість» включає, крім ефективногоі формування, розміщення та використання фінансових ресурсів, оптимальнуі структуру активів, а також передбачає задовільні параметриі діяльності підприємства. 
2. Залежно від завдань аналізуі і тлумачення поняття «фінансова стійкість» порядок розрахункуі показників у різних літературних джерел відрізняються. Алеі як правило, аналіз проводиться у такій послідовності:
1) загальна оцінка фінансової стійкості; 
2) розрахунокі за даними балансу системи відносних показників фінансовоїі стійкості; 
3) розрахунок за даними балансу системиі абсолютних показників, які характеризують забезпеченість запасів джереламиі формування і дають можливість визначити відповідний типі фінансової стійкості підприємства;
4) розрахунок за данимиі звіту про фінансові результати та аналіз порогуі рентабельності і запасу фінансової стійкості.
3. Відповідноі до показника забезпечення запасів і витрат власнимиі та позиченими коштами можна назвати такі типиі фінансової стійкості підприємства: 1) абсолютна фінансова стійкість; 2) нормально стійкий фінансовий стан; 3) нестійкийі фінансовий стан; 4) кризовий фінансовий стан. 
4. Ліквідність суб’єкта господарювання визначається відношенням вартості ліквідногоі майна, тобто активів, які можуть бути використаніі для оплати заборгованостей, до короткострокової заборгованості. Поі суті, ліквідність суб’єкта господарювання є ліквідністю йогоі балансу. Ліквідність же балансу підприємства характеризує зв’язокі можливості продажу його активів з одночасною оплатоюі пасивів.
Поняття платоспроможності і ліквідності дуже близькі, але друге більш містке. Говорячи про ліквідністьі підприємства, мають на увазі наявність у ньогоі оборотних активів, теоретично достатніх для погашення поточнихі зобов’язань. Ліквідність характеризує здатність суб’єкта господарювання розрахуватисяі за своїми поточними зобов’язаннями шляхом перетворення активіві у грошові кошти. А платоспроможність означає можливістьі підприємства погашати наявними у нього грошовими коштамиі поточні зобов’язання негайно.
5. Дослідження проводилося наі матеріалах ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» Великобагачанського районуі Полтавської області. Метою діяльності є отримання шляхомі виробництва та реалізації с/г продукції, аі також надання учасникам товариства та іншим особамі послуг щодо ведення сільського господарства та здійсненняі інших, пов’язаних з ним видів діяльності. Результатиі аналізу фінансово-господарської діяльності засвідчили як позитивніі так і негативні тенденції його діяльності.
6. Оцінка показників платоспроможності показала, що протягом 2020і – 2022 рр. досліджуване підприємство не було абсолютноі ліквідним, оскільки частина показників не відповідає нормативномуі значенню. Варто зазначити, що за досліджуваний періоді показники ліквідності мають тенденцію до скорочення, щоі є негативною ознакою.  
За даними аналізу ліквідностіі балансу, можна зробити висновок, що підприємство єі фінансово не стійким, а його баланс неі є ліквідним, оскільки сума найбільш термінових зобов’язаньі перевищує суму найбільш ліквідних активів. Інші жі нерівності відповідають визначеним. Такий самий висновок даєі можливість зробити і негативна динаміка загального показникаі ліквідності.
7. Результати розрахунків відносних показників фінансовоїі стійкості свідчать про зниження рівня фінансової стійкостіі підприємства за показниками структури джерел формування капіталу. Так, значення коефіцієнта фінансової автономії вказує наі те, що на кінець 2022 р. часткаі власного капіталу у валюті балансу становила 73,3 %, що на 7,1 % менше порівняноі з 2020 р. (80,4 % у 2020і р.).
Коефіцієнт концентрації позикового капіталу зріс зі 0,196 до 0,267, і єі в межах нормативного значення, що вказує наі відсутність сильної залежності підприємства від кредиторів. Заі коефіцієнтом фінансового ризику в 2020 р. наі 1 грн власного капіталу припадало майже 24і коп. позикового капіталу, в 2022 р. – 21і коп., а отже, існує невисокий ризик вкладенняі капіталу в ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» Великобагачанськогоі району.  
Значення коефіцієнта фінансової стабільності показує, щоі протягом досліджуваного періоду власний капітал не перевищуваві позиковий капітал, хоча значення даного показника маєі негативну динаміку. Сума власного капіталу перевищувала позиковийі у 2,7 рази на кінець 2022і р. 
Низькі значення коефіцієнта довгострокового залучення позиковихі коштів та їх динаміка вказують на незначнуі залежність підприємства від довгострокових зовнішніх джерел фінансування. 
Фактичні значення показників стану оборотних активів (коефіцієнтиі маневреності власного капіталу, забезпеченості оборотних активів іі запасів власними оборотними коштами) суттєво перевищують відповідніі нормативні значення, тому за цими критеріями ТОВі «Великобагачанський комбікормовий завод» є фінансово стійким підприємством. Разом із тим підвищення коефіцієнта маневреності власнихі оборотних коштів вказує на позитивну динаміку збільшенняі частки грошей та їх еквівалентів у структуріі власних оборотних коштів. 
Коефіцієнт майна виробничого призначенняі зріс з 0,053 у 2020 р. до 0,220 у 2022 р., щоі демонструє посилення підприємством позицій щодо забезпеченості майновимиі ресурсами. Позитивна динаміка спостерігається для коефіцієнта реальноїі вартості основних засобів, який зріс з 0,008 до 0,043. Як свідчать розрахунки, відбулося скорочення коефіцієнта нагромадження амортизації (з 0,805 до 0,658), що вказує наі зниження рівня зносу основних засобів. 
За динамікоюі коефіцієнта співвідношення оборотних і необоротних активів підприємствоі знизило рівень забезпеченості необоротних активів оборотними активами. Якщо в 2020 р. на 1 грні необоротних активів припадало 114,5 грн оборотних, то в 2022 р. – 16,7 грн. 
Отже, після проведених розрахунків можна стверджувати, щоі                          ТОВ «Великобагачанський комбікормовий завод» за більшістю відноснихі показників має відносно стійкий фінансовий стан таі низький рівень залежності від кредиторів, але зі негативною динамікою.
8. За результатами проведених розрахунківі із визначення типу фінансової стійкості можна стверджувати, що підприємство мало абсолютну фінансову стійкість.
Провівшиі бальну (рейтингову) оцінку фінансової стійкості, можна зробитиі висновок, що протягом досліджуваного періоду                                          ТОВ «Великобагачанськийі комбікормовий завод» мало другий клас своєї фінансовоїі стійкості.
9. Важливою методичною проблемою для об’єктивностіі розрахунків є поділ операційних витрат на змінніі і постійні витрати. Змінні витрати – це витрати, величина яких змінюється пропорційно зміні обсягів виробництваі (реалізації) продукції. Постійні витрати – це витрати, щоі не мають прямої залежності від результатів господарськоїі діяльності.
Поріг рентабельності – це вартісний показник, якийі характеризує суму операційного доходу, що забезпечує повнеі покриття операційних витрат, тобто беззбитковість операційної діяльностіі підприємства.
За результатами аналізу порогу рентабельності таі запасу фінансової стійкості видно, що у 2022і р., порівняно з 2020 р. операційний дохіді збільшився на 77,9 % (55723 тис. грні), а операційні витрати зросли в 2,2і рази. Така динаміка доходів та витрат спричинилаі скорочення прибутку від операційної діяльності на 2221і тис. грн або 9,7 %. Серед операційнихі витрат змінні витрати зросли на 51502 тис. грн (в 4,3 рази), а постійніі витрати - на 6442 тис. грн (на 19,6 %). 
Частка порогу рентабельності зросла на 6,6 %, що є позитивним з точки зоруі оцінки фінансової стійкості. Так, якщо в 2020і р. для покриття операційних витрат використовувалось сумаі операційного доходу, що становила 58,9 % віді фактичного доходу, то вже в 2022 р. – відповідно                    65,5 %. Запас фінансової стійкості підприємстваі в 2020, 2022 рр. має позитивні значенняі і на кінець 2022 р. становив 34,5 % свідчить про стабільність роботи підприємства заі критерієм забезпечення прибутковості операційної діяльності.
10. Процесі стратегічного управління фінансовою стійкістю необхідно розглядати наі основі економічних принципів, що адекватні умовам таі особливостям на різних рівнях господарської діяльності. Враховуючиі економічні можливості підприємств в умовах ринкового середовища, ми пропонуємо наступні принципи стратегічного управління фінансовоюі стійкістю суб’єкта господарювання.
11. «Дерево цілей» управлінняі фінансової стійкості – це наочне графічне зображення підпорядкованостіі та взаємозв’язку цілей, що демонструє розподіл стратегічноїі мети на підцілі, завдання та окремі дії. При цьому, основною ідеєю щодо побудови «дереваі цілей» управління фінансовою стійкістю підприємства є декомпозиція, що використовується для того, щоб пов’язати стратегічнуі мету зі способами її досягнення, сформульованими уі вигляді завдань для окремих виконавців. 
Процес оптимізаціїі структури капіталу підприємства має здійснюватися на основіі формування цільової структури капіталу – співвідношення власних таі запозичених фінансових коштів підприємства, яке дозволяє повноюі мірою забезпечити досягнення вибраного критерію її оптимізації. В роботі були проведені розрахунки щодо визначенняі оптимальної структури капіталу, через оцінку ефекту фінансовогоі левериджу. Коефіцієнт фінансового левериджу визначається як відношенняі темпу приросту чистого прибутку (%) до темпу приростуі валового прибутку. 
За результатами проведених розрахунків можнаі зробити висновки, що із зростанням частки позиковогоі капіталу зростає і коефіцієнт фінансового левериджу, щоі свідчить про зростання ступеня фінансового ризику інвестуванняі за умови зростання плеча фінансового важеля, тобтоі співвідношення. За результатами розрахунків видно, що уі випадку, коли позиковий капітал складатиме більше 50і %, то це є збитковим для підприємства.
Отжеі на підставі проведеного дослідження, підприємств доцільно надатиі наступні рекомендації:
-	постійно визначати оптимальний об’єм інвестиційі в дебіторську заборгованість і встановлення доцільної часткиі реалізації товарів в кредит в загальному об’єміі товарообігу;
-	розробка стандартів кредитування, тобто прийнятних критеріїві кредитоспроможності клієнтів і встановлення кредитних комерційних лімітіві для різних клієнтів згідно цим критеріям;
-	створитиі системи дисконтів та інших методів стимулювання більші прискореної оплати дебіторської заборгованості, включаючи вдосконалення системиі розрахунків;
-	розробка системи моніторингу погашення дебіторської таі кредиторської заборгованості;
-	з метою запобігання виникнення простроченоїі дебіторської заборгованості запровадити розрахунки із ненадійними покупцямиі за допомогою акредитивів; 
-	розробити ефективну стратегію управлінняі ліквідністю та платоспроможністю; 
-	запровадження заходів уповільнення грошовихі коштів, що дасть можливість відстрочити оплату кредиторськоїі заборгованості.
Особливу увагу потрібно звернути на співвідношенняі між постійними та змінними витратами. 
В своєюі чергою, управління фінансовою стійкістю передбачає вплив наі його обсяг і структуру активів, а такожі джерел їх формування з метою підвищення ефективностіі використання ресурсів підприємства. Налагоджений механізм управління фінансовоїі стійкістю має передбачати:
- розроблення загальної стратегії управлінняі фінансовою стійкістю; 
- чітку постановку цілей і завданьі (пропоноване «дерево цілей») управління фінансовою стійкістю, аі також контроль за їх дотриманням у плановомуі періоді; 
- удосконалення методики визначення й аналізу ефективностіі використання усіх видів капіталу; 
- розроблення напрямків оптимізаціїі процесу управління капіталом, а також їх аналізуі і впровадження; 
- розроблення методики оперативного управління високоліквіднимиі обіговими активами; 
- орієнтацію на використання внутрішніх важеліві впливу на процес управління фінансовою стійкістю таі  капіталом. 

СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ

1. Безгінова Л. І. Оцінка фінансової стійкості підприємств роздрібної торгівлі. Регіональні перспективи. 2021. № 4. С.142-144.
2. Безкровний О. В., Корнієнко Е. В., Вовченко В. Д., Жигилій О. П. Економічна сутність поняття «Фінансовий стан» підприємства та фактори, що його визначають. Збірник матеріалів Всеукраїнської науково-практичної конференції [„Бухгалтерський облік, контроль та аналіз в умовах інституційних змін”]. Полтава. 2022. С. 836-839.
3. Безкровний Олександр, Вовченко Валерія, Жигилій Олександр. Оптимізація фінансового планування крізь призму оцінки фінансових показників діяльності підприємства. Матеріали ІХ всеукраїнської науково-практичної інтернет-конференції молодих вчених [„Наукове забезпечення розвитку національної економіки: досягнення теорії та проблеми практики”]. Полтава: ПДАУ, 2022. С. 11-13.
4. Білик М. Д. Сутність і оцінка фінансового стану підприємств. Фінанси України. 2019. № 3. С.117-128.
5. Білик М. Д., Павловська О. В., Притуляк Н. М., Невмержицька Н. Ю.  Фінансовий аналіз : навч. посіб. Київ : КНЕУ, 2005. 592 с.
6. Борисова В. А. Методологічні основи аналізу фінансового стану підприємств агропромислового виробництва. Фінанси України. 2016. № 10. С. 63-68.
7. Василик О. Д., Павлюк К. В. Фінансова стабільність як фактор економічного зростання. Економіка України. 2018. № 12. С. 5-11.
8. Вожжов А. П., Новикова Р. О. Фінансові методи забезпечення економічного зростання. Фінанси України. 2020. № 3. С. 74-83.
9. Головний Звіт про прибутки і збитки за міжнародними стандартами бухгалтерського обліку. Вісник бухгалтера і аудитора України. 2017. № 12. С. 22-29.
10. Гущіна І. І., Агапова М. В. Фінансовий аналіз діяльності підприємст-
ва. Бухгалтерський вісник. 2022. № 94. С. 17-20.
11. Гнідаш О. В. Оцінка та шляхи підвищення ділової активності підприємства. зб. наук. праць за резул. наук. конф. молодих вчених [„Економіка і підприємництво: організаційно-методологічні аспекти обліку, фінансів, аудиту та  аналізу”]. Випуск 11. / Пол. держ. аграр. академія. Полтава: ПДАА, 2013.               С. 279-283.
12. Дем’яненко І. В. Фінансова стійкість підприємств та її бюджетно-податкове регулювання. Фінанси України. 2019. № 5. С. 127-129.
13. Економічний аналіз : навч. посіб. / [за ред. М. Г. Чумаченка]. Київ : КНЕУ, 2011. 540 с.
14. Жежера М. Порівняльна характеристика методики проведення аналізу фінансового стану підприємства в Україні та за кордоном. Економіка. Фінанси. Право. 2009. № 5. С. 23-25.
15. Жигилій О. П., Марченко Т. І. Теоретичні аспекти оцінки ефективності використання основних засобів. Матеріали ІІ Міжнародної студентської наукової конференції [„Тренди та перспективи розвитку міждисциплінарних досліджень”]. м. Хмельницький, 25 листопада, 2022 рік / ГО „Молодіжна наукова ліга”. Вінниця: ГО „Європейська наукова платформа”, 2022. С. 47-50.
16. Закон України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07. 1999 р. № 996-XIV зі змінами і доповненнями. URL: http://zakon.rada.gov.ua.
17. Іваненко В. М. Курс економічного аналізу : [навч. метод. посібник для самостійного вивчення дисципліни]. Київ : МАУП, 2010. 263 с.
18. Ізмайлова К. В. Фінансовий аналіз : навч. посіб. Київ : МАУП, 2016. 146 с.
19. Качмарик Я. Д., Хутрий Р. І. Ефективність формування фінансових ресурсів підприємства. Фінанси України. 2019. № 10. С. 138-144.
20. Качура А. Є. Модель формування оптимальної структури джерел фінансових ресурсів сільськогосподарських підприємств. Держава та регіони. 2021. № 1. С. 74-81.
21. Кізима А. Я., Кушнірик І. Л. Аналіз руху коштів на підприємстві. Фінанси України. 2017. № 7. С. 11.
22. Кірейцев Г. Г. Фінансовий менеджмент. Житомир: ЖІТІ, 2001. 440 с. 
23. Колменська Т. Методика аналізу прибутку. Бухгалтерський облік і аудит. 2018. № 12. С. 2-8.
24. Кондратьев О. В. Фактори забезпечення фінансової стійкості підприємства. Фінанси України. 2022. № 9. С. 73-78.
25. Кондратьев О. В. Фінансова стійкість у механізмі господарювання підприємства. Фінанси України. 2021. № 7. С. 73-77.
26. Коробов М. Я. Фінансово-економічний аналіз діяльності підприємств : навч. посіб. Київ : „Знання”, КОО, 2017. 378 с.
27. Котляр М. Л. Оцінка фінансової стійкості підприємства на базі аналітичних коефіцієнтів. Фінанси України. 2018. № 1. С. 113-117.
28. Кравчук Г. В. Внутрішні механізми фінансової стабілізації. Фінанси України. 2020. № 8. С. 128-130.
29. Ластовенко І. В. Фінансові показники як основа механізму регулю-вання економікою. Фінанси України. 2022. № 3. С. 73-79.
30. Лахтіонова Л. А. Фінансовий аналіз суб'єктів господарювання : монографія. Київ : КНЕУ, 2011. 387 с.
31. Лігоненко Л. О., Новикова Н. М. Управління дебіторською заборгованістю підприємства : навч. посіб. Київ : Київ. нац. торг.-екон. ун-т, 2015. 310 с.
32. Лучков О. І. Визначення оптимального розміру дебіторської заборгованості. Актуальні проблеми економіки. 2020. № 1. С. 22-27.
33. Мамонтова М. А. Умови забезпечення фінансової стійкості підприємств. Фінанси України. 2021. № 8. С. 103-106.
34. Мних Є. В., Біленька Н. А. Оцінка фінансового стану підприємства за умов застосування методів точкової статистичної експертизи. Бухгалтерський облік та аудит. 2020. № 2. С. 27-30.
35. Найденко О. Є. Методика діагностики стану внутрішнього середовища підприємства. Вісник Східноукраїнського національного університету ім. 
В. Даля. 2021. № 2 (84). С.162-170.
36. Обущак Т. А. Сутність фінансового стану підприємства. Актуальні проблеми економіки. 2021. № 9. С. 5-8.
37. Павлюк К. В. Фінансові ресурси держави: суть, класифікація, структура. Фінанси України. 2019. № 2. С. 16-25.
38. Павловська О. В. Удосконалення методів аналізу фінансового стану підприємств. Фінанси України. 2021. № 11. С. 54-60.
39. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 1 „Загальні вимоги до фінансової звітності” зі змінами і доповненнями. URL: http://zakon.rada.gov.ua.
40. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 15 „Доходи” зі змінами і доповненнями. URL: http://zakon.rada.gov.ua.
41. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 3 „Звіт про фінансові результати” зі змінами і доповненнями. URL: http://zakon.rada.gov.ua.
42. Попович П. Я. Економічний аналіз діяльності суб’єктів господарювання : підручник. Київ : Знання, 2008. 630 с.
43. Плиса В. Й. Управління ризиком фінансової стійкості підприємства. Фінанси України. 2019. № 1. С. 67-72.
44. Раєвнєва О. В., Степуріна С. О. Моделювання фінансової діагностики стану підприємства. Економіка і регіони. 2022. № 3. С. 74-80.
45. Савчук В. К., Москаленко О. В. Вплив інфляції на оцінку показників прибутковості підприємства. Економіка України. 2020. № 1. С. 50-60.
46. Смачило В. В., Будникова Ю. В. Оцінка фінансової стійкості підприємств. Економічний простір : Збірник наукових праць. 2020. № 20/2. С. 245-249.
47. Сопко В. Методика визначення фінансового стану підприємства за даними балансу. Бухгалтерський облік і аудит. 2016. № 12. С. 8-11.
48. Сугоняко О. А. Аналіз фінансового стану підприємства та шляхи його оздоровлення. Фінанси. Право. 2011. № 3. С. 5-9.
49. Тарасенко Н. В. Економічний аналіз діяльності промислового підприємства. Київ : Алерта, 2013. 485 с. 
	50. Таркуцяк А. О. Фінансовий аналіз. Київ : Вища школа, 2011. 204 с.
	51. Тютюнник Ю. М. Фінансовий аналіз бізнесу : навч. посіб. Полтава : Інтер Графіка, 2004. 288 с.
52. Фінанси підприємств : підручник [3-тє вид., перероб. та доп.] / керівник авт. кол. і наук. ред. проф. А. М. Подд’єрьогін. Київ. : КНЕУ, 2006. 460°с.
53. Фінансова діяльність підприємства : підручник / [О. М. Бандурка,     М. Я. Коробов, П. Г Орлов та ін.]. Київ : Либідь, 1998. 312 с.
54. Фокіна Н. П., Бокій В. І. Економічна безпека підприємства - найважливіша складова фінансової стійкості. Актуальні проблеми економіки. 2021. № 8. С.111-114.
	55. Хлістунова Н. В. Фінансові ризики і платоспроможність підприємств. Актуальні проблеми економіки. 2019. № 7. С. 63-68.
	56. Цал-Цалко Ю. С. Фінансова звітність підприємства та її аналіз : навч. посіб. Київ : ЦУЛ, 2002. 360 с.
57. Шиян Д. В. Комплексна оцінка фінансового стану галузей економіки. Фінансовий контроль. 2018. № 2. С. 54-62.

ДОДАТКИ